ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 174/225/17
адміністративне провадження № К/9901/43729/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Коваленко Н.В., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.07.2017р. (судді - Данилюк Т.М.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2017р. (судді - Шальєва В.А., Білак С.В., Юрко І.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
зобов`язати відповідача призначити йому пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 26.10.2016р.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, взятий на облік за фактичним місцем проживання в Управлінні соціального захисту Вільногірської міської ради Дніпропетровської області відповідно до довідки від 03.04.2017р. №0000163080. (а.с. 8)
Згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_1 , довідок ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» №754, №756 від 09.08.2016 р., позивач працював на наступних посадах: з 20.08.1987р. помічником майстра ЦПС; 07.09.1988р. диспетчером ЦПС; 17.07.1991р. виробничим майстром на гарячих дільницях робіт ЦПС; 03.06.1992р. старшим виробничим майстром зміни на гарячих дільницях робіт ЦПС; 31.12.1993р. призначений заступником начальника цеха підготовки складів; 01.09.1996р. старшим майстром на гарячих дільницях робіт ділянки підготовки складів мартенівського цеха; 01.01.1998р. старшим майстром, зайнятим на гарячих ділянках робіт ділянки підготовки сталерозливних складів мартенівського цеха; 05.05.2000р. заступником начальника цеху підготовки складів; 01.04.2005р. заступником начальника цеху підготовки складів; 14.09.2005р. начальником цього ж цеху; звільнений з даного підприємства 19.12.2008р. (а.с. 10 - 13)
Наказом ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» від 06.09.1996р. №324 «Про підтвердження права на пільгове забезпечення за Списком №1» затверджено (атестовано) перелік робочих місць, робіт, професій, посад керівників та спеціалістів, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення, до яких належить цех підготовки складів, мартенівський цех, майстер, зайнятий на гарячих ділянках робіт, старший майстер, зайнятий на гарячих ділянках робіт. (а.с. 26)
28.10.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Листом відповідача від 10.11.2016р. №4632/04/14 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України  «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки згідно з витягом з ЄДР ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» зареєстровано на непідконтрольній території, переміщення підприємства, евакуація майна та документів не проведені, а тому органи Пенсійного фонду України на підконтрольних територіях на період до закінчення АТО не мають можливості проводити перевірку документів, наданих для призначення пенсії, та обґрунтованість їх видачі, а отже зарахувати час роботи в особливо шкідливих умовах за Списком №1 у ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» на підставі наданих документів неможливо. (а.с. 18 - 20)
Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачем протиправно не зараховано спірний період його роботи до пільгового стажу за Списком №1, а також протиправно не враховано довідки про його роботу у ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» в період 1991-2000 років, які видані йому ВАТ «Макіївський металургійний комбінат». Вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують гарантоване йому  Конституцією України право на пенсію.
Постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.07.2017р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2017р., позов задоволено частково.
Зобов`язано відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 28.10.2016р.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що трудовою книжкою та довідками ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» підтверджується, що позивач у спірних періодах працював повний робочий день на посадах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Крім того, матеріалами справи підтверджена атестація робочих місць, що обіймав позивач, а тому відмова відповідача щодо призначення позивачу пенсії на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є протиправною.
Щодо доводів відповідача про неможливість врахування довідок № 754, 756, оскільки такі довідки видані підприємством, що знаходиться на непідконтрольній території, що унеможливлює її перевірку суди виходили з того, що призначення пенсійних виплат, у тому числі і внутрішньо переміщеним особам, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо пенсійного забезпечення на рівні з іншими громадянами України, в протилежному випадку відмова у призначенні пенсії може бути розцінена як дискримінація. Крім того, в іншій спосіб позивач не має можливості підтвердити своє право на пільгове забезпечення.
З ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що позивачем на підтвердження пільгового стажу за Списком №1 надані уточнюючі довідки №754, №756, видані ВАТ «Макіївський металургійний комбінат», проте оскільки м. Макіївка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження і органи Пенсійного фонду України на непідконтрольних територіях не мають можливості здійснити перевірку первинних документів, то підстав зарахувати позивачу час роботи в особливо важких умовах за Списком №1 на зазначеному підприємстві на підставі наданих документів немає підстав.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи в межах доводів касаційної скарги правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи  працівники,  зайняті  повний  робочий  день  на підземних роботах,  на  роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації  робочих місць  -  після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно статті 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок  підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно частин 1, 2 пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження   спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
В ході розгляду справи судами встановлено, що протягом спірних періодів позивач працював на посадах зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком №1, робота на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а тому суди першої та апеляційної інстанцій обгрунтовано дійшли висновку про зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача та прийняли рішення про задоволення позову.
Крім того, судами встановлено, що робочі місця, на яких працював позивач у спірні періоди, пройшли атестацію, за наслідками якої підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення.
Посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на те, що надані позивачем довідки видані на тимчасово окупованій території, а тому не мають юридичної сили є безпідставним, оскільки відомості, відображені в довідках, підтверджені записами трудової книжки, яка в силу приписів статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.01.2018р. (справа №583/392/17), від 30.10.2018р. (справа №234/3038/17) та від 11.12.2018р. (справа №360/1628/17).
Відповідно до частин 1, 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області залишити без задоволення, а постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.07.2017р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2017р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
Н.В. Коваленко
В.М. Кравчук