Справа № 466/8508/18                                        Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В. 
Провадження № 22-ц/811/2538/19                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:63

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,
секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представниці відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , представника відповідача Львівської міської ради – Балюєва С.В.,
розглянувшиу відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду Львівської області в складі судді Донченка Ю.В. від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визнання незаконної та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, -
               в с т а н о в и л а : 
       рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 травня 2019 року в позові ОСОБА_3 до Львівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визнання незаконної та скасування ухвали Львівської міської ради від 25.10.2007 року №1250, державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 461182 від 25.02.2008 року - відмовлено.
       Вказане рішення оскаржила ОСОБА_3 .
       В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволити у повному обсязі. 
Вважає оскаржуване рішення таким, що прийнято за наслідком невірного застосування норм чинного законодавства, а також неправильного з`ясування обставин справи. Зазначає, що станом на даний час відповідачам передано у власність земельну ділянку площею 972 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Ухвали Львівської міської ради від 25.10.2007 року №1250 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові» та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯД №461182 від 25.02.2008 року. В межі земельної ділянки, що станом на даний час належить відповідачам, входить земельна ділянка яка була закріплена за будинковолодінням АДРЕСА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів №1627 від 31.10.1953 року. Відповідачі ніколи не користувались цією ділянкою, не розпоряджались тощо. Невідомо, яким чином ділянка, що закріплена за будиноковолодінням АДРЕСА_2 перейшла у власність громадянам, які проживають у будинку на АДРЕСА_1 . Також зазначає, що оскаржуваною ухвалою було передано земельну ділянки у власність громадянам, права на яку не було припинено у встановленому порядку, а отже має місце факт однозначного порушення прав та визнання такого рішення незаконним із скасуванням. Звертає увагу, що на підтвердження позовних вимог, судом першої інстанції було допитано в якості свідків наступних осіб: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Проте суд з невідомих підстав не взяв до уваги покази свідків, не надав їм належної правової оцінки та не вказав мотивів відхилення їх показів. Також, зазначає, що відповідачі, крім ОСОБА_11 , не забезпечили явку у судові засідання з розгляду даної справи, не зазначили правової позиції щодо заперечення позовних вимог або визнання таких, не повідомили суду істотні обставини справи, зокрема щодо підстав набуття права власності на спірну земельну ділянку. Беручи до уваги описане, вважає оскаржуване рішення таким, що прийнято за наслідком фактичного одностороннього розгляду справи, не взяття до уваги ряду доказів, показів свідків, та за наслідком неправильного застосування норм права. 
В судове засідання окрім представниці відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , представника відповідача Львівської міської ради – Балюєва С.В., решта учасників справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідачів в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзивів на позов, заяви про збільшення позовних вимог, відповіді на відзив, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також інших письмових та усних заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 14 Конституції України ч. 1 ст. 116, ст. 121 ЗК України, ст.ст. 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12, п.12 розділу Х Земельного Кодексу України, ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 16 ЦПК України, ст. 4, ч.3 ст. 12 ЦПК України, та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивачка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідачі по справі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 мають у спільній сумісній власності будинок АДРЕСА_1 . Згідно плану земельної ділянки житлового будинку АДРЕСА_1 , який є частиною технічного паспорту, складеного станом на 21.06.2007 року, за будинковолодінням АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку площею 0,1045 га. 25.10.2007 року Львівською міською радою прийнято ухвалу № 1250 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові», згідно п. 9 додатку № 2 до якої відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 972 кв.м. на АДРЕСА_1 . Згідно копії технічного паспорта на будинок АДРЕСА_1 від 21.06.2007 року передача відповідачам спірної земельної ділянки зумовлена тим, що станом на момент прийняття оспорюваної ухвали Львівської міської ради: - ОСОБА_4 належало право власності на 7/25 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право власності від 29.05.2002 року; - ОСОБА_5 належало право власності на 13/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12573999 від 20.11.2006 року; - ОСОБА_6 належало право власності на 13/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12573915 від 20.11.2006 року; - ОСОБА_1 належало право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 29.08.2002 року. На підставі ухвали Львівської міської ради № 1250 від 25.10.2007 року Львівською регіональною філією центру державного земельного кадастру ДП «ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» відповідачам видано Державний акт на право спільної сумісної власності на земельну ділянку серії ЯД №461182 у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку. Згідно державного акту земельна ділянка, яка передана у власність відповідачам, межує: по лінії А-Б із землеволодінням гр. Візної на  АДРЕСА_3 ; по лінії Б-В із землеволодінням гр. Кивелюк на  АДРЕСА_4 ; по лінії В-Г із землекористуванням ВАТ «Львівобленерго»; по лінії Г-Д із землями міста; по лінії Д-А із землями загального користування  АДРЕСА_2 - прохід. Згідно плану земельної ділянки до будинковолодіння на АДРЕСА_2 , земельна ділянка на  АДРЕСА_2 межує з будинковолодіннями  АДРЕСА_5  та АДРЕСА_6  на цій же вулиці. Згідно державного акту серії ЯД №461182 у АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 земельна ділянка АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 спільної межі не мають. В судовому засіданні було встановлено про що не заперечили сторони по справі на момент прийняття спірної ухвали позивач земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 не користувалась, до відповідних - компетентних органів за її передачею не зверталась, знала і бачила, що саме відповідачі володіють і користуються нею. Крім того, суд встановив, що земельні ділянки АДРЕСА_7 розділяє проїзд; позивач володіє будинком АДРЕСА_2 і не має жодного відношення до будинковолодіння АДРЕСА_1 ; межі цих двох земельних ділянок не накладаються та не пересікаються. Доказів накладки цих земельних ділянок позивач не надала, також не надала суду доказів існування в неї прав на земельну ділянку, на якій знаходиться будинок АДРЕСА_1 . Відповідачі користувались і продовжують добросовісно користуватись спірною земельною ділянкою на якій знаходиться їхнє будинковолодіння. Вказані обставини встановлені судом з матеріалів справи та визнані сторонами. Звертаючись до суду з даним позовом позивач просила захистити її порушене право, як землекористувача, яка також бажає отримати спірну земельну ділянку у власність. Однак суд з такими доводами не погодився. Із аналізу норм законодавства видно, що ухвала Львівської міської ради від 25.10.2007 року № 1250 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові» прийнята правомірно. Підстав визнавати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 25.10.2007 року №1250, визнавати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 461182 від 25.02.2008 року суд не вбачав. Доводи позивача, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 1627 від 31.10.1953 року за будинковолодінням АДРЕСА_2 в якому вона зареєстрована і проживає - закріплена земельна ділянка площею 338,5 кв. м. і даний факт підтверджується Архівним витягом з Державного архіву Львівської області від 30.03.2007 року № Д-509 та довідкою Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 26.03.2007 року № 4/15859 – є необґрунтовані, оскільки розмір земельної ділянки, переданої у власність відповідачам, площею 0,0972 га є значно більшим за розмір земельної ділянки, яка закріплена за будинковолодінням АДРЕСА_2 площею 0,03385 га., а тому судом не приймалося до уваги. Покликання позивача на те, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 маючи у спільній сумісній власності спірну земельну ділянку не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , то такі судом не беруться до уваги, оскільки згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживанняв Україні» реєстрація місця проживання чи її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження». Також Земельний кодекс України не містить таких обмежень чи заборон у реалізації земельних прав, у зв`язку з чим, такі доводи є надуманими і судом не приймалися. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки показали, що спірною земельною ділянкою користуються на даний час відповідачі, документів які б підтверджували право власності позивача на дану земельну ділянку вони не бачили, однак зі слів позивача їм відомо що вона має право користування даною землею. Такі свідчення свідків суд вважав голослівними і не приймав до уваги. Позивач в ході розгляду справи належними та допустимими доказами не довела порушення своїх прав чи інтересів, які б підлягали судовому захистові. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог через їх безпідставність та недоведеність суд не визнав за доцільне застосовування позовної давності, про яку зробили заяву відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .
Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції в цілому обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
25.10.2018р. ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Львівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , у якому просила визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 25.10.2007 року № 1250 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові», в частині передачі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність відповідачам – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 
15.03.2019р. ОСОБА_3 подала суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій остаточно просила:
?визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 25.10.2007 року № 1250 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові», в частині передачі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність відповідачам – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 ;
?визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 461182 від 25.02.2008 року.
В обґрунтування позову зазначила, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 1627 від 31.10.1953 року за будинковолодінням АДРЕСА_2 в якому вона зареєстрована і проживає - закріплена земельна ділянка площею 338,5 кв. м. Даний факт підтверджується Архівним витягом з Державного архіву Львівської області від 30.03.2007 року № Д-509 та довідкою Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 26.03.2007 року № 4/15859. З відповіді на адвокатський запит її представника, їй стало відомо, що ухвалою Львівської міської ради від 25.10.2007 року № 1250 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові», зазначену вище земельну ділянку було передано у спільну сумісну власність відповідачам - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 а також відповідачами отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 461182 від 25.02.2008 року. Вважає ухвалу Львівської міської ради від 25.10.2007 року № 1250 «Про передачу   громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові», в частині передачі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність відповідачам - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства України. В позовній заяві на обґрунтування позовних вимог покликається на норми ст. 149 ЗК УРСР, ст. 152 ЗК України від 25.10.2001 року, в якій зазначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Позивачка в позові зазначила, що їй не відомо яким чином та на підставі яких саме документів, зокрема і правовстановлюючих, відповідачам було надано у власність земельну ділянку, яка закріплена за будинковолодінням позивача та використовується саме нею. Більше того, як вбачається з оскаржуваної ухвали, у спільну сумісну власність передано спірну ділянку відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які не проживають за адресою знаходження такої ділянки, тобто не мають жодного відношення до неї.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, – ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 мають у спільній сумісній власності будинок АДРЕСА_1 .
Згідно плану земельної ділянки житлового будинку АДРЕСА_1 , який є частиною технічного паспорту, складеного станом на 21.06.2007 року, за будинковолодінням АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку площею 0,1045 га.
25.10.2007 року Львівською міською радою прийнято ухвалу № 1250 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові», згідно п. 9 додатку № 2 до якої відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 972 кв.м. на АДРЕСА_1 . (Т.1 а.с. 6-7).
Згідно копії технічного паспорта на будинок АДРЕСА_1 від 21.06.2007 року (Т1а.с. 61-68) передача відповідачам спірної земельної ділянки зумовлена тим, що станом на момент прийняття оспорюваної ухвали Львівської міської ради: - ОСОБА_4 належало право власності на 7/25 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право власності від 29.05.2002 року; - ОСОБА_5 належало право власності на 13/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12573999 від 20.11.2006 року; - ОСОБА_6 належало право власності на 13/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12573915 від 20.11.2006 року; - ОСОБА_1 належало право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 29.08.2002 року. 
На підставі ухвали Львівської міської ради № 1250 від 25.10.2007 року Львівською регіональною філією центру державного земельного кадастру ДП «ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» відповідачам видано Державний акт на право спільної сумісної власності на земельну ділянку серії ЯД №461182 у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку (Т.1 а.с. 65). 
Згідно державного акту земельна ділянка, яка передана у власність відповідачам, межує: по лінії А-Б із землеволодінням гр. Візної на АДРЕСА_3 ; по лінії Б-В із землеволодінням гр. Кивелюк на АДРЕСА_4 ; по лінії В-Г із землекористуванням ВАТ «Львівобленерго»; по лінії Г-Д із землями міста; по лінії Д-А із землями загального користування АДРЕСА_2 - прохід.
Згідно плану земельної ділянки до будинковолодіння на АДРЕСА_2 , (Т.1 а.с.67,68 ) земельна ділянка на АДРЕСА_2 межує з будинковолодіннями АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 на цій же вулиці. Відтак, судом із державного акту серії ЯД №461182 у АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 встановлено, що земельні ділянки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 спільної межі не мають. 
Також, судом першої інстанції правильно встановлено, що на момент прийняття спірної ухвали позивач земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 чи її частиною не користувалась, до відповідних – компетентних органів за її передачею не зверталась, достовірно знала та не могла не знати, що саме відповідачі володіють і користуються нею. 
Судом першої інстанції правильно встановлено, що земельні ділянки АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 розділяє прохід (проїзд), тобто землі загального користування; позивач володіє будинком АДРЕСА_2 і не має жодного відношення до будинковолодіння АДРЕСА_1 ; межі цих двох земельних ділянок не накладаються та не пересікаються. Будь-яких доказів накладання цих земельних ділянок позивач не надала, про такі не вказувала та клопотань про витребування таких не заявляла. 
Також, позивачка не надала суду доказів існування в неї прав на земельну ділянку, на якій знаходиться будинок АДРЕСА_1 та, що надана в для його обслуговування. 
Відповідачі користувались і продовжують добросовісно користуватись спірною земельною ділянкою, на якій знаходиться їхнє будинковолодіння. Окрім цього, з архівного витягу рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів трудящих №1627 від 31.10.1953 року (що входить до документів на підставі яких було винесено оскаржуване рішення Т.1 а.с. 140) за будинком на АДРЕСА_1 було залишено у користуванні земельну ділянку площею 1419 кв.м., тобто ділянку навіть більшої площі ніж передана відповідачам за оспорюваним рішенням та державним актом у приватну власність. 
Враховуючи вказане, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що спірна ухвала Львівської міської ради від 25.10.2007 року № 1250 «Про передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок у м. Львові» прийнята правомірно та підстав визнавати її незаконною та скасовувати та відповідно визнавати недійсним та скасовувати державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 461182 від 25.02.2008 року, - немає.
Тому, судом першої інстанції вцілому вірно встановлено, що позивачка належними та допустимими доказами не довела порушення будь-яких своїх прав чи інтересів, які б підлягали судовому захисту.
Зважаючи на вказане, доводи скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому доводи апеляційної скарги вцілому слід визнати необґрунтованими, а саму скаргу слід залишити без задоволення
Рішення ж суду, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу  ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
       Рішення Шевченківського районного суду Львівської області від 28 травня 2019 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 червня 2021 року.

           Головуючий :                                                                                              Я.А. Левик
        Судді:                  Р.В. Савуляк
               М.М. Шандра