ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/130/19  Номер провадження 22-ц/814/1146/21	Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н. В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Бондаревська С.М., Кривчун Т.О.,
секретар Зеленська О.І., 
з участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 27 січня 2021 року, постановлене суддею Вергун Н.В. (повний текст складено 05 лютого 2021 року),
у справі за позовом ОСОБА_1 , як законного представника недієздатного ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, 

в с т а н о в и в:
07.02.2019 ОСОБА_1 , як законний представник недієздатного ОСОБА_3 , звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_2 193 956,00 грн. матеріальної шкоди та 100 000,00 грн. моральної шкоди, завданих внаслідок пошкодження майна у результаті пожежі з вини відповідача.
В обґрунтування позову зазначила, що 16.08.2018 близько 08-00 год. відповідач запалив сухі гілки біля домогосподарства по АДРЕСА_1 та залишив вогнище без нагляду. У подальшому вогонь поширився на домогосподарство по АДРЕСА_2 , що на праві власності належить її недієздатному племіннику ОСОБА_3 , та знищив приміщення двох сараїв і гаража, завдавши матеріальної шкоди в розмірі 193 956,00 грн., що підтверджується матеріалами кримінального провадження №12017170360000290. Крім того, знищенням майна заподіяно моральну шкоду, яку вона визначила в 100 000,00 грн.
Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 27.01.2021 позов ОСОБА_1 , як законного представника недієздатного ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди – задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в загальному розмірі 193 956,00 грн.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в загальному розмірі 10 000,00 грн.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за вимогою про стягнення матеріальної та моральної шкоди в загальному розмірі 4 041,56 грн.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що вина відповідача та заподіяна ним матеріальна шкода є доведеними, а тому позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, місцевим судом враховано глибину фізичних, душевних страждань ОСОБА_3 , ступень вини відповідача, характер вчиненого, та виходячи з засад розумності й справедливості, постановлено до стягнення 10 000,00 грн., визнаючи такий розмір достатнім для сатисфакції та відшкодування душевних страждань.
Відповідач не погодився із вказаним рішенням та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, із підстав попередньо викладених у відзиві на позов,просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
Вважає, що оскаржуване рішення ґрунтується на недостовірних доказах щодо причин пожежі та доводить, що жодних дій, які б могли її спричинили в господарстві ОСОБА_3 він не вчиняв. 
Зазначає, що близько 07-00 год. ранку чекав приймальника молока на вигоні біля домогосподарства гр. Мирного, де прибирав територію загального користування, зібрав сміття та гілки, після чого підпалив їх та, дочекавшись коли сміття перегорить, обкидав попіл землею і пішов додому.
Припускає, що пожежа могла виникнути внаслідок необережних дій членів сім`ї позивача, які проводили зварювальні роботи в гаражі, дітей односельців, які кидали петарди на полі поблизу садиби позивача чи з інших причин. 
Вважає припущеннями висновки районного суду з посиланням на акт про пожежу від 16.08.2017, що того дня близько 11-40 год. у господарстві ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , сталася пожежа, причиною якої, ймовірно, є необережне поводження з вогнем під час спалення сміття ОСОБА_2 . 
Заперечує такі висновки та доводить, що його дії по спаленню сміття не відповідають місцю і часу, які вказані в рішенні суду.
Вважає, що висновок судового експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України Сметрова О.Г. №10 від 08.02.2017 не є належним доказом у справі, оскільки експерт не був присутнім на місці пожежі. Відтак, зробив висновок, що початкове горіння почалося в купі сміття, яке підпалив ОСОБА_2 біля сусіднього господарства і в подальшому поширилося по сухій рослинності до будівель господарства ОСОБА_4 , на підставі матеріалів кримінального провадження та не запросив його, відповідача, для участі в проведенні експертизи.
Звертає увагу, що допитані районним судом свідки не змогли чітко підтвердити, що пожежа виникла з вини відповідача, а лише вказали, що основним осередком пожежі були господарські споруди, що належали позивачу.
       Доводить, що не був обізнаний про закриття кримінального провадження за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України та її подальше скасування судом, а також перекваліфікацію дій на ч.1 ст.270 КК України. Про обставини кримінального провадження йому стало відомо в межах цивільного спору та, оскільки, до відповідальності він не притягався, вина у виникненні пожежі в господарстві позивача не доведена.
02.06.2021 до апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому він просить рішення районного суду залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
В суді апеляційної інстанції позивач заперечила проти апеляційної скарги, просила її відхилити та залишити рішення районного суду без змін.
23.06.2021 на електронну пошту апеляційного суду надійшла заява представника відповідача – ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи у зв`язку із захворюванням. 
Вирішуючи заявлене клопотання, колегія суддів приймає до уваги належну обізнаність відповідача та його представника ОСОБА_5 про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність доказів, які б підтверджували поважність причин їх неявки, а тому не вбачає підстав для його задоволення.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, яка заперечила проти задоволення вимого апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 грудня 2005 року./а.с.18-20, т.1/.
Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2012 року (справа №1631/1259/12) ОСОБА_3 визнано недієздатним та призначено його опікуном ОСОБА_1 ./а.с.17, т.1/.
Згідно акту про пожежу від 16 серпня 2017 року, складеного та підписаного комісією у складі провідного інспектора Шишацького РС ГУ ДСНС України у Полтавській області Бондаренка М.В., начальника з ДПРП 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Полтавській області Фесенка Ю.В., слідчого СВ Шишацького відділення поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Карпун Т.Г. та потерпілої ОСОБА_6 (опікуна ОСОБА_3 ), 16.08.2017 об 11.40 год. (час орієнтовний) сталася пожежа на об`єкті – господарська будівля, гараж та літня кухня за адресою: АДРЕСА_3 ; місце виникнення пожежі – покрівля господарської будівлі. Пожежу виявлено ОСОБА_7 . Пожежею пошкоджено внутрішнє оздоблення стін будівлі. Причини пожежі (ймовірні) необережне поводження з вогнем під час спалювання сміття гр. ОСОБА_2 ./а.с.46-47 т.1/
Відповідно до висновку судового експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Сметрова О.Г. від 08.02.2017 №10, осередок пожежі знаходиться у купі сміття біля сусіднього домогосподарства ОСОБА_1 . Причиною виникнення пожежі послугували прояви іскор, які утворилися під час спалювання твердих горючих матеріалів (сухої рослинності, деревини), що стало можливим в результаті порушення вимог п.1.1 та п.11.18 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в України./а.с.72-84 т.1/. Експерт ОСОБА_8 підтвердив висновок в судовому засіданні./а.с.1-2 т.2/.
16.08.2017 за фактом загорання господарчих приміщень домогосподарства ОСОБА_1 розпочато кримінальне провадження №12016170360000290 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2ст.194 КК України./а.с.26 т.1/.
28.08.2017 кримінальне провадження №12016170360000290 від 16.08.2017 закрито за відсутності в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.194 КК України.
14.09.2018 постанову про закриття кримінального правопорушення скасовано слідчим суддею Шишацького районного суду; кримінальне провадження перекваліфіковано із ч.2ст.194 КК Українина ч.1ст.270 КК України.
29.11.2018 кримінальне провадження №12016170360000290 від 16.08.2017, по факту згорання приміщень сараю, гаража та літньої кухні в домогосподарстві ОСОБА_1 в с.Товсте Шишацького району Полтавської області закрито у зв`язку із відсутністю в діянні гр. ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.270 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Підставою закриття є недостатність суми збитків, мінімальна сума якої відповідно до чинного законодавства повинна була становити 243 600,00 грн., тоді коли відповідно до проведених експертиз завдано матеріальної шкоди в меншому розмірі./а.с.85-87 т.1/
Відповідно до висновку №1511-1513 судової будівельно-технічної експертизи Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С.Бокаріуса від 30 листопада 2017 року, вартість робіт, будівельних та інших матеріалів, які необхідні для проведення ремонтно-відновлювальних робіт внаслідок пожежі та залиття водою в сараї, позначеному в технічному паспорті літерою «Б» становить62 911,00 грн., в сараї позначеному в технічному паспорті літерою «Г» - 80 406,00 грн., в гаражі - 50 639,00 грн., що в загальному розмірі становить 193 956,00 грн./а.с.49-69 т.1/
В судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , які суду пояснили, що майже відразу після виникнення пожежі прибули на територію домогосподарства позивача, де також був присутній ОСОБА_2 , який не заперечував свою причетність до підпалу купи сміття біля сусіднього господарства. По сухій рослинності вогонь поширився до будівель у господарстві ОСОБА_3 .
Задовольняючи вимоги позову в частині стягнення матеріальної шкоди, районний суд виходив із того, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрите з нереабілітуючої обставини, що не звільняє відповідача від цивільної відповідальності за ненавмисне знищення майна. Доводи відповідача про його непричетність до пожежі в домогосподарстві позивача спростовуються матеріалами справи та поясненнями свідків, а тому його вина та заподіяна матеріальна шкода є повністю доведеними.
       При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, місцевим судом враховано глибину фізичних, душевних страждань ОСОБА_3 , ступень вини відповідача, характер вчиненого, та виходячи з засад розумності й справедливості, постановлено до стягнення 10 000,00 грн., визнаючи такий розмір достатнім для сатисфакції та відшкодування душевних страждань.
Апеляційний суд погоджується із висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди із судовим рішенням та переоцінки доказів на власну користь.
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Однією з підстав виникнення зобов`язання є завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачені статтею 1166 ЦК України, частиною першою якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина.
Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). 
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише з питання, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Враховуючи викладені норми матеріального та процесуального права, оцінюючі наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, якими встановлено обов`язкові елементи деліктної відповідальності, колегія суддів визнає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для покладення на відповідача майнової відповідальності за шкоду, заподіяну пожежею з його вини.
Доводи апеляційної скарги правильності таких висновків не спростовують, оскільки не ґрунтуються на доказах, зводяться до їх переоцінки, заперечень вини та припущень щодо кола осіб, які могли спричинити виникнення пожежі. 
Як убачається із акту про пожежу від 16 серпня 2017 року, складеного комісійно в присутності позивача, пожежу виявлено 16.08.2017 об 11.45 год. (час орієнтовний) ОСОБА_7 , повідомлення про пожежу надійшло до пожежно-рятувального підрозділу о 12.01 год.; ймовірні причини пожежі: необережне поводження з вогнем під час спалювання сміття гр. ОСОБА_2 /а.с.46-47 т.1/
Згідно протоколу допиту ОСОБА_2 в якості свідка, попередженого про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, відмову від давання показань за ст.ст.384-385 КК України, останній пояснив, що 16.08.2018 близько 06-30 год. чекав приймальника молока на вигоні біля домогосподарства гр. Мирного, де прибирав територію загального користування, зібрав сміття та гілки, після чого підпалив їх та, дочекавшись коли сміття перегорить, обкидав попіл землею і пішов додому. Про те, що вогонь поширився на неподалік розташовану стирню та в подальшому перекинувся на господарські приміщення позивача родини позивача дізнався від них. Дана пожежа сталася випадково, так як вітер розніс від залишків багаття, яке він палив, але це відбулося за його відсутності. Підпаливши кучу сміття він не мав на меті заподіяти будь-кому матеріальної шкоди./а.с.43-45 т.1/
Допитані судом свідки  ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , також підтвердили, що ОСОБА_2 знаходився на території домогосподарства позивача під час пожежі, свою причетність до підпалу купи сміття біля сусіднього господарства не заперечував. 
Показання допитаних судом свідків, попереджених про кримінальну відповідальність за ст.ст.384-385 КК України, узгоджуються із письмовими доказами, а можливі неточності, на які вказує відповідач, зокрема, що свідки не змогли чітко підтвердити, що пожежа виникла з вини відповідача, а лише вказали на осередок пожежі, зумовлені плином часу від дати події, що сталася більше двох років назад.
Встановлені фактичні обставини справи, включно із показаннями ОСОБА_2 від 17.08.2017 в рамках кримінального провадження, спростовують його твердження про непричетність та відсутність вини у пожежі та фактично є намаганням уникнути відповідальності. 
Доводи апеляційної скарги, що висновки районного суду з посиланням на акт про пожежу від 16.08.2017, ґрунтуються на припущеннях через ймовірну, а не встановлену причину пожежу, апеляційним судом відхиляються, як такі, що спростовуються відомостями із матеріалів кримінального провадження №12017170360000290. При цьому районний суд правильно виходив із того, що закриття кримінального провадження з нереабілітуючої обставини (недостатність суми збитків), не звільняє відповідача від цивільної відповідальності за знищення майна. Тоді як необізнаність відповідача із кваліфікацією дій та підставами закриття кримінального провадження, не обмежує його у праві їх оскаржити в порядку КПК України, що наразі, не звільняє його від цивільно-правової відповідальності. 
Посилання відповідача, що висновок судового експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України Сметрова О.Г. №10 від 08.02.2017 не є належним доказом у справі, оскільки експерт не був присутнім на місці пожежі та не запросив його, відповідача, для участі в проведенні експертизи, апеляційним судом відхиляються, оскільки експертиза проведена на підставі матеріалів кримінального провадження №120171703600002902 та зображень місця пожежі, тоді як визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик (методів дослідження) належить до компетенції експерта. 
На вирішення судової експертизи постановлено питання щодо осередка пожежі та причин її виникнення. При вирішенні постановлених питань експертом розглядалися всі версії щодо причин виникнення пожежі, а з матеріалів провадження встановлено, що перед виникненням пожежі поряд з господарством позивача спалювали сміття, горіла суха рослинність (тверді горючі матеріали), порівнявши дані методичних та інформаційних джерел з даними, зафіксованими у наданих матеріалах справи встановлено, що причиною виникнення пожежі послугували прояви іскор, які утворилися під час спалювання горючих матеріалів (сухої рослинності, деревини), що стало можливим в результаті порушення вимог п.1.2. та п.1.18 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в України.
Наведені висновки судового експерта останній підтримав в судовому засіданні, будучи попередженим про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за ст.ст.384, 385 КК України. Відповідач їх не спростовував належними доказами та не повідомив, яким чином його особиста участь в експертному дослідженні, за наявності письмових показань про обставини пожежі, могла вплинути на висновки експерта щодо осередка пожежі та причин її виникнення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про доведеність майнової шкоди належними доказами. 
При визначенні розміру заподіяної шкоди суд першої інстанції правильно виходив з обсягу пошкодженого пожежею майна зафіксованого в акті про пожежу, наданих позивачкою доказів, зокрема, висновку №1511-1513 судової будівельно-технічної експертизи Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С.Бокаріуса від 30 листопада 2017 року, які у встановленому законом порядку не спростовані.
       Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості.
Із вимог ч.1 ст.1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її завдала.
У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи обставини справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивачки підстав для відшкодування їй моральної шкоди відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України.
При цьому суд першої інстанції визначив розмір відшкодування моральної шкоди, врахувавши характер та обсяг страждань позивача, який зазнав немайнових втрат, їх тривалість, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану пошкодженого та знищеного майна, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та фактично зводяться та заперечень підстав її стягнення. 
Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними підставам, викладеним у відзиві на позов, не ґрунтуються на доказах та законі, а тому є припущеннями відповідача, на яких не може ґрунтуватися рішення суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат колегія суддів приймає до уваги, що ухвалою апеляційного суду від 17.05.2021 ОСОБА_2 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі та вважає наявними підстави для звільнення відповідача ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скарг ОСОБА_13 – залишити без задоволення.
Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 27 січня 2021 року – залишити без змін.
Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 27 січня 2021 року та віднести судові витрати в розмірі 3 995,67 грн. за рахунок держави.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 24.06.2021.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 С.М. Бондаревська

                                                                               Т.О. Кривчун