Справа № 308/981/21

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

16.06.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Селеш О. Я., та заінтересованої особи ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_2 
                                                                   в с т а н о в и в :
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2021 року,
ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження – м. Ужгород, Україна, місце проживання – АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_1 ), місце роботи – тимчасово не працює, документ, що встановлює особу – закордонний паспорт громадянина Угорщини НОМЕР_1 від 09.01.2017 року; орган, що видав - ОСОБА_5 ,
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу – легкового автомобіля марки «BMW», моделі «3251», кузов № НОМЕР_2 , р. н. з Чеської Республіки НОМЕР_3 .
Стягнено з ОСОБА_6 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.
Згідно постанови та відповідно до протоколу про порушення митних правил, 31.12.2020 о 16 год. 21 хв. у зону митного контролю на ділянку «В`їзд» (ЗМК-пасажирська) митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав легковий автомобіль марки «FORD», модель «MONDEO», ідентифікаційний номер кузова № НОМЕР_4 , д. н. з. Чеської Республіки  НОМЕР_5 , в якому пасажиром їхав  громадянин Угорщини ОСОБА_2 , який прямував із Угорщини в Україну у приватних справах. Формою проходження митного контролю громадянин Угорщини  ОСОБА_2 обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху «зелений коридор». До митного контролю  ОСОБА_7 було подано закордонний паспорт – НОМЕР_1 від 09.01.2017 року. Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, внаслідок чого встановлено, що 03.11.2019 року через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці ДФС  ОСОБА_7 було ввезено легковий автомобіль марки «ВМW», моделі «3251», кузов № НОМЕР_2 , р.н.з Чеської Республіки НОМЕР_3 в режимі «тимчасового ввезення до 1 року» та станом на 31.12.2020 року транспортний засіб не вивезено за межі митної території України, який значиться не вивезеним за межі митної території України і який продовжує перебувати на території України з перевищенням строку тимчасового ввезення. 
Під час судового розгляду у місцевому суді ОСОБА_2 у своєму поясненні підтвердив факт ввезення легкового автомобіля марки «ВМW», моделі «3251», кузов № НОМЕР_2 , р. н. з Чеської Республіки НОМЕР_3 на митну територію України, а також зазначив, що вчасно не вивіз його з України через ДТП та перебування на даний час вищевказаного автомобіля на СТО в м. Ужгород. До Закарпатської митниці Держмитслужби із письмовою заявою про продовження перебування автомобіля на митній території України ОСОБА_2 звернувся 05.11.2020. Однак, на момент перетину кордону жодних документів, які би підтверджували факт ДТП та перебування автомобіля на ремонті у ОСОБА_6 не було. При цьому, ОСОБА_2 зазначив, що грошових коштів для забезпечення сплати штрафу на момент перетину кордону при собі також не має. Відповідно до даних, отриманих з мережі Інтернет, вартість аналогічного транспортного засобу становить 1000 євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 31.12.2020 складає 34 739 грн. 60 коп. (тридцять чотири тисячі сімсот тридцять дев`ять грн 60 коп).
В суді першої інстанції ОСОБА_3 (ОСОБА_4 ) пояснив, що не міг вивезти транспортний засіб за межі митної території України у зв`язку з ДТП. При цьому, власник автомобіля ОСОБА_1 подав документи, що підтверджують факт ДТП та довідки про виконані ремонтні роботи. Заявив, що вказані документи ним було пред`явлено на митниці, однак працівниками митного органу їх не взято до уваги. 
В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 вказує на те, що постанову суду слід скасувати, а провадження у справі закрити з огляду на наступне. Апелянт зазначає, що до закінчення строку тимчасового ввезення, а саме 09.10.2020, легковий автомобіль марки «BMW» потрапив у ДТП. ОСОБА_8 механічні пошкодження, які унеможливили його подальшу експлуатацію, з 19.10.2020 по 31.12.2020 автомобіль знаходився на СТО у приватного підприємства «КТІС», де під час ремонтних робіт були замінені колінчатий вал двигуна, капот, радіатор охолодження, передній бампер, решітка радіатора, віско муфта, а також підсилювач бампера. Стверджує, що вказані обставини підтверджуються матеріалами справи: довідками та актом здачі прийняття робіт. Апелянт вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Аргументує доводи тим, що автомобіль через отримані ним у аварії пошкодження та перебування на ремонті не міг бути своєчасно вивезений за межі України. Стверджує, що власником транспортного засобу, а саме ОСОБА_1 з дотриманням, передбаченого законом порядку, повідомлено митний орган про факт аварії з наданням підтверджуючих документів. Також в апеляційній скарзі вказується на те, що судом першої інстанції не було враховано ту обставину, що Кабінетом Міністрів України №641 від 22.07.2020 встановлено заборону іноземним громадянам на в`їзд в Україну, що стало ще однією причиною несвоєчасного вивезення автомобіля за межі країни.
Заслухавши пояснення заінтересованої особи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника Закарпатської митниці Селеша О. Я., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Статтею 458 МК України порушення митних правил визначається, як адміністративне правопорушення, котре являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій із товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ч. 6 ст. 481 МК України адміністративна відповідальність настає за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Апеляційний суд вважає, що обставини, за яких ОСОБА_2 порушив митні правила, у постанові судді місцевого суду зазначені правильно, кваліфікація його дій за ч. 6 ст. 481 МК України відповідає зібраним у справі, дослідженим суддею місцевого суду, наведеним у постанові й перевіреним в апеляційному суді доказам. 
Факт перевищення гр. Угорщини ОСОБА_9 встановленого ст. 380 МК України строку тимчасового ввезення транспортного засобу марки «BMW», моделі «3251», кузов № НОМЕР_2 , р. н. з Чеської Республіки НОМЕР_6 , більше ніж на 30 діб, підтверджується такими доказами: даними протоколу про порушення митних правил, в якому викладено обставини порушення ОСОБА_7 митних правил (а. с. 1-5); поясненнями ОСОБА_6 , в яких останній визнав факт перевищення ним строку тимчасового ввезення транспортного засобу, підтверджуючи, що ввіз автомобіль 03.11.2019, станом на 31.12.2020 не вивіз його через те, що такий був у ДТП та перебував на ремонті на СТО в м. Ужгород. До органу доходів і зборів із заявою про продовження терміну перебування автомобіля на митній території України ОСОБА_2 не звернувся, при цьому на момент перетину митного кордону жодних документів, які б підтверджували факт ДТП та несправності автомобіля у нього були відсутні; обліком транспортних засобів у пунктах пропуску для автомобільного сполучення (а. с. 11); даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, з яких убачається, що 03.11.2019 ОСОБА_2 ввіз транспортний засіб марки «BMW», моделі «3251», кузов № НОМЕР_2 , р.н.з. Чеської Республіки НОМЕР_6 , на митну територію України з метою особистого користування (а. с. 12); відповідно до даних з мережі «Інтернет», вартість транспортного засобу, аналогічного до ввезеного ОСОБА_2 , становить 1000 євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 31.12.2020 складає 34 739 грн. 60 коп. (тридцять чотири тисячі сімсот тридцять дев`ять грн 60 коп) (а. с. 17); доповідною запискою інспектора Романа С.С., якою підтверджені викладені в протоколі про ПМП обставини (а. с. 13, 14).
Як убачається з матеріалів справи, 05.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до Закарпатської митниці Держмитслужби з письмовою заявою про продовження терміну перебування вказаного автомобіля на митній території України (а. с. 40, 41). Протоколом про адміністративне правопорушення від 09.10.2020 підтверджено, що за кермом транспортного засобу, ввезеного ОСОБА_7 на митну територію України, був саме ОСОБА_1 , дії якого призвели до ДТП, а відтак пошкодження даного автомобіля. 
Те, що автомобіль марки «BMW», моделі «3251», кузов № НОМЕР_2 , р.н.з Чеської Республіки НОМЕР_6 знаходився на ремонті з 19.10.2020 по 31.12.2020 підтверджено довідкою № 03-138 від 31.12.2020 та додатком до неї. Дані документи були видані ПП «КТІС» ОСОБА_10 (а. с. 31, 32).
ОСОБА_7 у своїх поясненнях органу доходів і зборів не заперечується як належність і допустимість відомостей, викладених у вищезгаданих доказах, так і факт перевищення ОСОБА_7 встановленого ст. 380 МК України строку ввезення транспортного засобу більше ніж на 30 діб. 
Апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази є достатніми та достовірно вказують на доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні дій, які підпадають під ознаки ч. 6 ст. 481 МК України.
Вирішуючи питання про відхилення апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що належних, достатніх та допустимих доказів, які підтверджують факт вивезення транспортного засобу за межі митної території України стороною захисту не надано, що обов`язок доведення обґрунтованості доводів апеляційної скарги покладається на ту сторону провадження, яка на ці доводи посилається. 
Під час розгляду справи  апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що  інспектор  ОСОБА_11 , який  склав  протокол про порушення митних правил, був упереджений при проведенні перевірки та складанні протоколу щодо ОСОБА_6 , що в нього були підстави для обмови ОСОБА_6 та фальсифікації протоколу, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи – на такі дані не вказується в апеляційній скарзі та під час її розгляду, у зв`язку з чим, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Так, матеріалами справи доведено, що ОСОБА_2 ввіз транспортний засіб на митну територію України 03.11.2019, однак станом на 31.12.2020 не вивіз його, чим перевищив граничний термін тимчасового ввезення більше ніж на тридцять діб. 
Апеляційний суд вважає безпідставними й такими, що не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що унаслідок отриманих під час ДТП механічних пошкоджень автомобіль тривалий час перебував на ремонті, що в подальшому унеможливило своєчасне його вивезення за межі митної території України. Апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки суду першої інстанції в тій частині, що відповідно до ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Згідно з Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 №657, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 жовтня 2012 за № 1669/21981 розділ VІІІ «Підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили», аварія – небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань митної справи. 
У випадку, якщо факт аварії або дії непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог митного законодавства повинна звернутися до митниці з письмовою заявою. Як убачається з матеріалів справи, до Закарпатської митниці Держмитслужби із відповідною заявою про продовження терміну перебування вказаного автомобіля на митній території України звернулася не особа, відповідальна за виконання митного законодавства - ОСОБА_2 , а громадянин ОСОБА_1 . Тому, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що саме недотримання ОСОБА_7 вимог митного законодавства України унеможливило вивезення транспортного засобу у встановлений законом строк. При цьому апеляційний суд бере до уваги те, що апелянтом не надано будь-яких доказів про те, що пошкодження автомобіля унеможлив вили його вивезення за межі митної території України іншим способом, а саме шляхом використання евакуатора. 
Відхиляючи доводи апелянта у цій частині, апеляційним судом не встановлено доказів про наявність інших обставин, передбачених ст. 460 МК України, із настанням яких передбачені ст. 481 цього Кодексу діяння не тягнуть за собою адміністративної відповідальності, а також дії обставин непереборної сили, які стали причиною перевищення ОСОБА_7 строку тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не мав змоги вивезти транспортний засіб за межі митної території України, оскільки іноземним громадянам було заборонено здійснювати в`їзд на територію України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не впливають на висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_6 складу передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що відповідно до постанови КМУ від 11.03.2020 № 211, запровадження на території України карантинних обмежень відбулось саме з 11.03.2020, однак стороною захисту не надано будь-яких доказів які свідчать, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості вивезти транспортний засіб за межі території України до початку запровадження карантину. 
Водночас, відповідно до розпорядження КМ України від 20.05.2020 р. «Про внесення змін у додатки 1 і 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України» від 13.05.2020 р. № 288, були внесені зміни щодо тимчасового закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю, та було відновлено роботу в пунктах пропуску автомобільного та пішохідного переходу.
Отже, митний кордон України для перетину його іноземцями був закритий до 20 травня 2020 року, опісля зазначених карантинних обмежень ОСОБА_2 , який був зобов`язаний вивезти транспортний засіб за межі митної території України в межах встановленого строку, передбаченого ст. 380 МК України, мав реальну можливість вивезти транспортний засіб за митну територію України.
Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 спрямовані виключно на ухилення від адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил України.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника, який не визнає вину й не кається у вчинених діяннях, про що свідчить його позиція у суді, й застосував щодо ОСОБА_6 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 6 ст. 481 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.
Також апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_6 стягнення у виді штрафу є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення. 
Тому, притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за порушення ним митних правил буде сприяти досягненню основної мети – виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством та попередження вчинення ним нових правопорушень. 
На інші доводи, які можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і визнаються безпідставними, - без задоволення. 
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обгрунтованих клопотань, не має права самостійно витребовувати докази, викликати свідків, призначати експертизи, тощо; те, що стороною захисту не надано доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції, у тому числі й про накладення на ОСОБА_6 адміністративного стягнення, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось. 
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                                       П О С Т А Н О В И  В :
Апеляційну скаргу, яку подав  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2021 року щодо ОСОБА_12 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                         І. В. Стан