ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/13068/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С., 
розглянувши у відкритому 
судовому засіданні в м. Дніпро 
апеляційну скаргу                               Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС», Східного Міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року (головуючий суддя – Конєва С.О.) в адміністративній справі

за позовом                                         Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС»

до                                                   Офісу великих платників податків Державної податкової служби

про                                                   визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС» (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі – Відповідач), в якій, з урахування виправленого позову, просило суд:
-  визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не внесення достовірних даних до Реєстру з відшкодування податку на додану вартість щодо бюджетного відшкодування  податку на додану вартість позивача у сумі 1653553,00 грн.;
- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість у сумі 1653553,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на зазначений у позові розрахунковий рахунок.
В обґрунтування позову зазначено, зокрема про те, що 20.01.2017 р. Позивачем була подана податкова декларація з ПДВ за грудень 2016р., у якій було заявлене бюджетне відшкодування на суму 150337096,00 грн., проте, за наслідками проведеної контролюючим органом позапланової виїзної перевірки Позивача 05.04.2017 р. Відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №0002224609 про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 1653553,00 грн., яке за наслідками судового оскарження було визнано протиправним та скасовано згідно постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2017р. у справі №804/2609/17, яка набрала законної сили 19.10.2017 р. Отже, Позивач вважає, що зазначене вище податкове зобов`язання є узгодженим з моменту набрання судовим рішенням законної сили, що передбачено і п.56.18 ст.56 ПК України та, на думку Позивача, зазначене  було підставою для відображення такої інформації у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний  робочий день після виникнення такого випадку та наведена вище сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний день після вчинення контролюючим органом наведених вище дій виходячи з вимог ст.200 ПК України та п.4 Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування  податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017р. № 26 (далі – Порядок №26). Позивач також зазначає, що відповідач зобов`язаний був після 19.10.2017р. (після набранням судовим рішенням законної сили) внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування задля забезпечення доступу органу Казначейства для виконання, однак, вказані вище дії відповідачем вчинені не були, що призвело до неотримання Позивачем бюджетного відшкодування у визначений законом строк. Щодо обраного способу захисту – стягнення з Державного бюджету України на користь позивача заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ у сумі 1653553,00 грн., то Позивач зазначає, що саме такий спосіб захисту порушеного права є ефективним за наведеною у позові численною судовою практикою Верховного Суду та рішень Європейського  Суду з прав людини.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року по справі №160/13068/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби  про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної податкової служби щодо не внесення даних до Реєстру з відшкодування податку на додану вартість щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість Товариству з обмеженою відповідальністю "ОПТ НАФТА ПЛЮС" у сумі 1653553,00 грн.
Зобов`язано Офіс великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, код ЄДРПОУ 43141471) внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування повну інформацію щодо відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю "ОПТ НАФТА ПЛЮС" (49033, м. Дніпро, пр-т Богдана Хмельницького, буд.122, кімната 9, код ЄДРПОУ 36726843) суми податку на додану вартість по декларації за грудень 2016 року у розмірі 1653553,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено (т.2, а.с. 11-16).
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, оскаржив його в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 54-66).
В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції  в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції при заміні обраного Позивачем способу захисту неправильно застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12 лютого 2019 року по справі №826/7380/15, адже саме в цій постанові Верховний Суд відійшов від усталеної судової практики зобов`язання податкового органу вчинити певні дії та визнав ефективним способом захисту безпосередньо стягнення бюджетного відшкодування.
Східне Міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, оскаржило його в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 69-73).
В апеляційній скарзі Східне Міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції  в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що Відповідач об`єктивно був позбавлений можливості внести відповідні відомості щодо підприємства Позивача до реєстру, оскільки відповідно до абзацу третього пункту 200 ПК України процедуру судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 05.04.2017 року №0002224609 не було завершено, а касаційний розгляд справи №804/2609/17 тривав з 04.01.2018 року по 26.11.2020 року.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд в задоволенні апеляційної скарги Східного Міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків відмовити у повному обсязі.
Крім того, разом з апеляційною скаргою Східне Міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків заявило клопотання від про заміну сторони в порядку правонаступництва, а саме: Офіс великих платників податків Державної податкової служби (код ЄДРПОУ 43141471) на Східне Міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ 43968079).
Згідно зі ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів порадившись на місці ухвалила допустити заміну відповідача - Офіс великих платників податків Державної податкової служби (код ЄДРПОУ 43141471) на Східне Міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ 43968079).
В судовому засіданні 26 травня 2021 року представник Позивача вимоги своєї апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, проти вимог апеляційної скарги Відповідача заперечив.
Представник Відповідача  вимоги своєї апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, проти вимог апеляційної скарги Позивача заперечив.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС» (найменування змінено із ТОВ «Оптімус Плюс») зареєстроване як юридична особа за адресою: м. Дніпро, пр.Богдана Хмельницького, буд. 122 кімната 9, перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, що підтверджується даними Витягу із ЄДРПОУ від 12.10.2020р. наявного у справі (а.с.76-80 том 1).
20.01.2017 року Позивачем було подано до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за грудень 2016 р. з додатками, у тому числі подано і додаток 4 (заява про повернення бюджетного відшкодування ПДВ), у якому заявлено до бюджетного відшкодування 150337096,00 грн., яка була прийнята контролюючим органом згідно копії  Квитанції №2, що підтверджується змістом їх копій (а.с.17-51 том 1).
У подальшому, контролюючим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача за результатами якої був складений акт від 21.03.2017р.  №20/28-10-46-09-36726843 за висновками якого було встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства та 05.04.2017р.  було прийнято податкове повідомлення-рішення №0002224609 за яким позивачеві було зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1653553,00 грн. по декларації за грудень 2016р. про що свідчить зміст копії постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2017р. у справі №804/2609/17, наявної у справі (т. 1, а.с.52-62).
Також, зі змісту наведеного судового рішення вбачається, що вказане вище податкове повідомлення-рішення було визнано протиправним та скасовано та з урахуванням змісту ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 р. про залишення вказаного судового рішення без змін, дане судове рішення набрало законної сили 19.10.2017 р., що підтверджується копіями наведених судових рішень (т. 1, а.с.52-70).
Отже, з 19.10.2017 р. (дати набрання законної сили судовим рішенням у справі №804/2609/17) податкове зобов`язання з відшкодування ПДВ у сумі 1653553,00 грн. є узгодженим на користь позивача згідно до вимог п.56.18 ст.56 ПК України, а, відповідно, контролюючий орган із вказаної дати зобов`язаний  був внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування повну інформацію щодо вказаної узгодженої суми бюджетного відшкодування у відповідності до вимог ст.200 ПК України та Порядку №26, яка у подальшому стає доступною для органів Казначейства та перераховується на поточні рахунки позивача, у строки, встановлені п.200.13 ст.200 ПК України.
Вищенаведені дії по внесенню до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Позивачеві повної інформації щодо бюджетного відшкодування у сумі 1653553,00 грн.  Відповідачем після 19.10.2017 р. вчинені не були, що не було спростовано представником Відповідача.
Правомірність бездіяльності Відповідача щодо внесення після 19.10.2017 року до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ повної інформації щодо бюджетного відшкодування Позивачу у розмірі 1653553,00 грн. є предметом судового розгляду у даній справі.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що: 
- контролюючим органом у даних правовідносинах була допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у не внесенні після 19.10.2017р. (дати набрання законної сили судовим рішенням у справі №804/2609/17), даних до Реєстру заяв про узгоджену суму бюджетного відшкодування ПДВ позивачеві у розмірі 1653553,00 грн., що призвело до порушення права позивача на отримання бюджетного відшкодування у визначений законом строк, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання такої бездіяльності протиправною;
- ефективним способом захисту порушеного права Позивача після 01.04.2017 року (набрання чинності Порядком №26), у разі визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, є зобов`язання такого суб`єкта владних повноважень (відповідача) вчинити певні дії, а саме: зобов`язати Відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування повну інформацію щодо відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС» суми податку на додану вартість по декларації за грудень 2016р. у розмірі 1   653   553,00 грн., що відповідає вимогам  п.4 ч.1 ст.5, ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України та є дотриманням вимог Порядку №26 щодо повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ   лише шляхом інформаційного наповнення наведеного Реєстру заяв, зокрема, внесення контролюючим органом до такого Реєстру інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка стає доступною органу Казначейства до виконання та підлягає перерахуванню платнику  ПДВ у автоматичному порядку.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-УШ від 21 грудня 2016 року, який набрав чинності з 1 січня 2017 року (далі – Закон №1797), був змінений порядок бюджетного відшкодування ПДВ платникам цього податку, який не передбачає надання контролюючим органом відповідного висновку та його направлення до органу державного казначейства. Відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Згідно з підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до підпункту 200.7.2  пункту 200.7 ст.200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.
Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку, відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу (абзац другий пункту 200.10 статті 200 ПК України).
Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування визначений у пункті 200.12 цієї статті.
Так, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженої в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки; б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акту перевірки; г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення; ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.
У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.
Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України".
На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).
При цьому, пунктами 52 та 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, якими цей підрозділ був доповнений Законом №1797, визначено, що до 10 січня 2017р. центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну  податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 01.01.2017р., сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.
До 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016р., за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.
Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26 був затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі – Порядок №26), який згідно з пунктом 3 цієї постанови, набирав чинності з 1 квітня 2017 року.
Зазначеною постановою встановлено, що до набрання чинності цим Порядком бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, здійснюється в порядку, що діяв до 1 січня 2017 року.
Відповідно до положень пункту 4 Порядку №26 орган ДФС вносить до Реєстру, зокрема, такі дані: дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість, або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в  складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування; дату складення та вручення платнику податку акта перевірки; суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.
Згідно з пунктом 6 Порядку №26 передбачено, що інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний  робочий день після виникнення такого випадку.
Пунктом 12 Порядку  №26 встановлено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 ПК України, на поточний  банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.
При цьому, органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.
Отже, після набрання чинності Порядком №26, тобто, з 1 квітня 2017 року, на відповідача  (контролюючий орган) покладено обов`язок  по  внесенню  до Реєстру  заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ  даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, задля забезпечення доступу органу Казначейства для виконання.
Як зазначалось вище 20.01.2017 р. Позивач подав податкову декларацію з ПДВ за грудень 2016р.,  у складі якої була подана заява (додаток №4) про бюджетне відшкодування в сумі 150337096,00 грн., що підтверджується їх копіями наявними у справі (т. 1, а.с.17-50).
У подальшому, контролюючим органом була проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань правомірності декларування заявленої до бюджетного відшкодування ПДВ суми за грудень 2016р. за наслідками якої був складений акт від 21.03.2017р. №20/28-10-46-09-36726843 за висновками якого було встановлено порушення вимог податкового законодавства та на підставі вказаного акту 05.04.2017р. було прийнято податкове повідомлення-рішення №0002224609 за яким позивачеві було зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1 653 553,00 грн., яке було оскаржено у судовому порядку та за результатами такого оскарження постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2017р. у справі №804/2609/17 вищенаведене податкове повідомлення-рішення було визнано протиправним та скасовано, вказане судове рішення набрало законної сили 19.10.2017р., що підтверджується матеріалами справи на не  оспорюється сторонами (т. 1, а.с.52-70).
Разом з тим, після 19.10.2017 року (дата набрання законної сили судовим рішенням у справі №804/2609/17) контролюючим органом всупереч вимогам наведеного законодавства вищевказані дії по внесенню до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ даних про узгоджену суму бюджетного відшкодування позивачеві у розмірі 653553,00 грн. задля забезпечення доступу органу Казначейства для виконання, вчинені не були, що призвело до неотримання Позивачем бюджетного відшкодування на вказану суму у визначений законом строк.
Факт не внесення контролюючим органом до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування позивачеві у розмірі 1653553,00 грн. по декларації за грудень 2016 року саме після 19.10.2017 р. (дати набрання законної сили судовим рішенням у справі №804/2609/17), а також і не вчинення таких дій і станом на 25.01.2021 р. підтверджується  змістом копії листа Державної казначейської служби України від 26.01.2021р. № 12-12-12/2020, у якому міститься відомості про те, що інформації з Реєстру про узгоджену суму бюджетного відшкодування ПДВ на користь Позивача у сумі 1653553,00 грн. до Казначейства не надходило (а.с.229-230 том 1), що спростовує доводи відповідача про те, що відповідачем була 09.12.2020 р. внесена до Реєстру заяв інформація про повернення вказаної суми бюджетного відшкодування, яка обліковується там.
При цьому, доводи Відповідача про наявність об`єктивної неможливості вчинення дій по внесенню до Реєстру заяв відповідної інформації пов`язаної з тим, що процедура касаційного оскарження судового рішення у справі №804/2609/17 була завершена лише 26.11.2020 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судове рішення у наведеній справі набрало законної сили після прийняття ухвали Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом від 19.10.2017 р. за наслідками апеляційного оскарження у відповідності до вимог ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній до 15.12.2017 р., тому саме після 19.10.2017 р. у Відповідача виник обов`язок по вчиненню дій щодо внесення до Реєстру інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування ПДВ на користь Позивача у сумі 1653553,00 грн.
Суд першої інстанції правильно вказав про те, що  процедура касаційного оскарження вищенаведеного судового рішення у справі №804/2609/17 за зверненням контролюючого органу до Верховного Суду  України сама по собі не зупиняє виконання такого судового рішення, а доказів зупинення виконання цього судового рішення Верховним Судом  України на стадії  його касаційного розгляду матеріали даної справи не містять.
Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Відповідачем у даних правовідносинах була допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у не внесенні після 19.10.2017 року ( дати набрання законної сили судовим рішенням у справі №804/2609/17), даних до Реєстру заяв про узгоджену суму бюджетного відшкодування ПДВ Позивачу у розмірі 1653553,00 грн., що призвело до порушення права Позивача на отримання бюджетного відшкодування у визначений законом строк, яке підлягає судовому захисту шляхом визнання такої бездіяльності протиправною.
Щодо обраного Позивачем способу захисту порушеного права у вигляді  стягнення з Державного бюджету України на користь позивача заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ у сумі 1   653   553,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача, зазначений у позові та який заявлений позивачем  саме до Офісу великих платників податків ДПС, як ефективного способу захисту порушеного права, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таке право суду обумовлено принципом верховенства права, як основоположного принципу адміністративного судочинства, який визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Позивач в апеляційній скарзі посилається на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12 лютого 2019 року у справі №826/7380/15, відповідно до якої, такі способи захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків, тому ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.
Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що у справі №826/7380/15 суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовної вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь позивача заборгованість бюджету із відшкодування ПДВ вирішував питання відносно одного з відповідачів у цій справі, яким виступало Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в даному ж випадку, орган Казначейства не є учасником справи №160/13068/20. 
З огляду на вказане та з урахуванням того, що у даній справі відповідачем виступає лише податковий орган - Східне Міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність заміни способу захисту порушеного права з урахуванням положень Порядку №26, який передбачає автоматичне бюджетне відшкодування ПДВ органом Казначейства лише шляхом наповнення Відповідачем як контролюючим органом Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про узгоджену суму такого бюджетного відшкодування.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційних скарг спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ НАФТА ПЛЮС» - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Східного Міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі №160/13068/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
В повному обсязі постанова складена   02 червня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов