ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 квітня 2021 року           справа № 200/9594/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В.., Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., секретар судового засідання – Харечко О.П., за участю представника відповідача – Волкової К.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військово-цивільної адміністрації  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі № 200/9594/20-а (головуючий суддя І інстанції – Олішевська В.В.), складене у повному обсязі 20 листопада 2020 року у м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації, Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи  про визнання протиправним та скасування рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Донецькій обласній державній адміністрації від 02 вересня 2020 року, яке оформлено протоколом № 9, в частині відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення “Учасник ліквідації ядерних аварій” (категорія 3), зобов`язання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу (заміну) посвідчення нового зразка “Учасник ліквідації ядерних аварій” (категорія 3) серії Я зеленого кольору й звернутись до уповноваженої особи Донецької обласної державної адміністрації із клопотанням щодо прийняття рішення про видачу (заміну) посвідчення, зобов`язання Донецьку обласну державну адміністрацію видати (замінити) ОСОБА_1 посвідчення нового зразка Учасник ліквідації ядерних аварій” (категорія 3) серії Я зеленого кольору, -

                                                        ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Донецька обласна державна адміністрація, Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи про визнання протиправним та скасування рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Донецькій обласній державній адміністрації від 02 вересня 2020 року, яке оформлено протоколом № 9, в частині відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення “Учасник ліквідації ядерних аварій” (категорія 3), зобов`язання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу (заміну) посвідчення нового зразка “Учасник ліквідації ядерних аварій” (категорія 3) серії Я зеленого кольору й звернутись до уповноваженої особи Донецької обласної державної адміністрації із клопотанням щодо прийняття рішення про видачу (заміну) посвідчення, зобов`язання Донецьку обласну державну адміністрацію видати (замінити) ОСОБА_1 посвідчення нового зразка Учасник ліквідації ядерних аварій” (категорія 3) серії Я зеленого кольору (а.с. 2-6).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року позовні вимоги задоволені частково.  Визнано протиправним та скасовано рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Донецькій обласній державній адміністрації від 02 вересня 2020 року, яке оформлено протоколом № 9, в частині відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення “Учасник ліквідації ядерних аварій” (категорія 3). Зобов`язано Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення нового зразка “Учасник ліквідації ядерних аварій” (категорія 3) серії Я зеленого кольору. Зобов`язано Донецьку обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 посвідчення нового зразка Учасник ліквідації ядерних аварій” (категорія 3) серії Я зеленого кольору. В іншій частині позовних вимог відмовлено  (а.с. 90-97).
Не погодившись із судовим рішенням, Донецька обласна державна адміністрація, Донецька обласна військово-цивільна адміністрація подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що жодний документ не підтверджує участь позивача у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, що є обов`язковою умовою для встановлення статусу, у зв`язку з чим на засіданні Регіональної комісії 02 вересня 2020 року вирішено відмовити у видачі посвідчення «Учасник ліквідації ядерних аварій» (категорія 3), у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 , в якій перебував заявник у період з 19 травня 1985 року по 11 червня 1987 року, не приймала участь у ядерних випробуваннях. 
Відтак, для видачі посвідчення позивачу не має законних підстав (а.с. 103-108)
В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив  наступне.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 (7-8).
Згідно посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС (категорії 3) серії НОМЕР_4 , виданого Донецькою обласною державною адміністрацією 13 березня 2009 року, має статус учасника ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС. Вказане посвідчення було видано безстроково (а.с. 47).
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 14 лютого 2020 року звернувся до Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із заявою, відповідно до якої просив розглянути його особисту справу щодо видачі посвідчення встановленого зразка, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» «Учасника ліквідації ядерних аварій» категорії 3 серії Я (а.с. 42).
До заяви позивачем надані документи: паспорт серії НОМЕР_2 від 10 травня 2001 року, виданий Селидовським МВУМВС України у Донецькій області, посвідчення старого зразка 3 категорії серії НОМЕР_4 від 13 березня 2009 року, військовий квиток НОМЕР_5 , лист Міністерства енергетики Республіки Казахстан від 17 жовтня 2019 року № 14-05/ЖТ-3-399, архівну довідку ЦАМО Республіки Казахстан від 09 січня 2009 року (а.с. 42).
Відповідно до військового квитка НОМЕР_5 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у період  19 травня 1985 року по 15 червня 1987 року у Військовій частини НОМЕР_1 (а.с. 15-16).
Згідно архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони Республіки Казахстан від 09 січня 2009 року встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 у період з 1985 – 1987 року дислокувалась на території Семипалатинського випробувального ядерного полігону – Семипалатинск-22, в районів населених пунктів Молдари (Курчатов), Семипалатинської області. На підставі ст. 7 Закону Республіки Казахстан «Про соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок ядерних випробувань на Семипалатинському ядерному полігоні» - Семипалатинськ-22, Молдари (Курчатов) Семипалатинської області відноситься до зони підвищеного радіаційного ризику з дозою впливу на населення від 7 до 35 бєр за весь період випробувань. Особовий склад військової частини 77191 приймав участь у військово-будівельних роботах по забезпеченню ядерних випробувань на Семипалатинському випробувальному ядерному полігоні (а.с. 46).
На засіданні Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської категорії від 16 квітня 2020 року комісією було вирішено направити запит до Маріупольської, Слов`янської, Селидівської, Бахмутської міських рад стосовно надання всебічної допомоги заявнику в отриманні зазначеної довідки, що підтверджує безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведення на них регламентних робіт, виданої відповідною військовою частиною або архівною установою, відповідно до якої були передані первинні документи на зберігання, про що складено протокол № 4 (а.с. 50).
Згідно довідки заступника начальника ФГКУ «12 ЦНИИ» Міністерства оборони Росії по науковій роботі від 22 червня 2020 року за вих. № 4/3757, направленої на адресу начальника управління соціального захисту населення Селидівської міської ради,  встановлено, що військова частини НОМЕР_1 в період з 19 травня 1985 року по 11 червня 1987 року дислокувалась на полігоні, однак в ядерних випробуваннях участь не приймала (а.с. 51).
Відповідно до витягу з  протоколу № 9 Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 02 вересня 2020 року комісією було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у видачі посвідчення «Учасника ліквідації ядерних аварій» (категорії 3) у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 , в якій перебував заявник у період з 19 травня 1985 року по 11 червня 1987 року, не приймала участь у ядерних випробуваннях (а.с. 13).
Позивач, не погодившись з рішенням Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, прийнятого 02 вересня 2020 року про відмову у видачі посвідчення «Учасника ліквідації ядерних аварій» (категорії 3), звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання посвідчення нового зразка порушено, відтак рішення комісії підлягає скасуванню з прийняття нового рішення про видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації ядерних аварій та видачі вказаного посвідчення.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                            апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає закон України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі по тексту - Закон №796-XII).
Відповідно до статті 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Відповідно до ст. 14 Закону № 796-ХІІ, громадяни, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, належать до категорії 1, або 2, або 3. Порядок визначення цих категорій встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Умови віднесення  громадян  із  числа тих, які  брали участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням  ядерної зброї, а також  громадян, які постраждали від радіаційного опромінення внаслідок будь-якої аварії,   порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною  речовиною, порушення правил зберігання і поховання радіоактивних речовин, що сталися не з вини потерпілих,  до 1,  2 або 3 категорій, встановлених статтею 14 Закону України "Про статус і соціальний  захист  громадян,  які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлені Порядком віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових  навчаннях із застосуванням ядерної зброї або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 1992 року № 674 «Про порядок віднесення деяких категорій громадян до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції чинній на момент зверненні із заявою від 14 лютого 2020 року).
Пунктом 2 Порядку № 674 затверджено, що громадяни  із числа тих, які брали участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, відносяться: до категорії 3 - особи, які складали  ядерні  заряди і здійснювали на них регламентні роботи для проведення відповідних випробувань і військових навчань, брали участь у підземних випробуваннях ядерної зброї, а також ті, які переопромінились при охороні ядерних полігонів під час випробувань (якщо їх не віднесено до категорії 1).
Згідно пункту 4 Порядку № 674 особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, видаються посвідчення учасника ліквідації ядерних аварій відповідної категорії на підставі таких документів:
1) довідки, що підтверджує безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, виданої відповідною військовою частиною або архівною установою, до якої було передано первинні підтвердні документи на зберігання;
2) військового квитка (за необхідності);
3) завіреного в установленому порядку витягу з особової справи військовослужбовця (за необхідності).
Інвалідам і хворим на променеву хворобу із числа таких осіб посвідчення видаються на підставі довідки, зазначеної в підпункті 1 цього пункту, висновку міжвідомчої експертної ради про причинний зв`язок інвалідності чи захворювання з ядерною аварією, ядерними випробуваннями або військовими навчаннями із застосуванням ядерної зброї, складанням ядерних зарядів та проведенням на них регламентних робіт і довідки медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 6 Порядку № 674 визначено, що видача посвідчень указаним у цьому Порядку особам провадиться Радою Міністрів Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання. 
Спірні  питання  встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із  застосуванням ядерної  зброї,  у складанні ядерних зарядів  та  проведенні  на  них  регламентних робіт розглядаються комісіями при Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київській  та Севастопольській міських державних адміністраціях на підставі довідок та інших документів, що засвідчують факт участі у ліквідації ядерних аварій, ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної  зброї, у складанні ядерних зарядів  та  проведенні на них регламентних робіт  і письмових підтверджень осіб, які брали участь у ліквідації тих самих ядерних аварій, у тих  самих  випробуваннях,  військових навчаннях  із застосуванням  ядерної  зброї, у  складанні  ядерних  зарядів  та проведенні на них регламентних робіт (за необхідності) (пункт 7 Порядку № 674).
Постановою Кабінету Міністрів України 11 серпня 2018 року прийнято постанову № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян», якою затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян.
Відповідно до п. 2, 3, 3-1 вищезазначеної постанови КМУ затверджено нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14.
Дозволено до 1 січня 2019 р. використовувати для видачі громадянам усіх категорій, визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», раніше виготовлені бланки посвідчень за зразками, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. № 501 “Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (ЗП України, 1992 р., № 10, ст. 245), від 20 січня 1997 р. № 51 “Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (Офіційний вісник України, 1997 р., число 5, с. 71), від 21 серпня 2001 р. № 1105 “Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. № 51” (Офіційний вісник України, 2001 р., № 34, ст. 1592).
Установлено, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2 та 3), особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), потерпілого від Чорнобильської катастрофи (серія Г), дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (серія Д), дружини (чоловіка), опікуна дітей померлого громадянина із числа (ліквідаторів, потерпілих), смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, видані за зразками, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. № 501 “Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (ЗП України, 1992 р., № 10, ст. 245), від 20 січня 1997 р. № 51 “Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (Офіційний вісник України, 1997 р., число 5, с. 71) та від 21 серпня 2001 р. № 1105 “Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. № 51” (Офіційний вісник України, 2001 р., № 34, ст. 1592), є дійсними до заміни їх в установленому порядку.
Відповідно до абз. 4 п. 6 Порядку № 551 особам, які складали ядерні заряди та проводили на них регламентні роботи для здійснення відповідних випробувань і військових навчань, брали участь у підземних випробуваннях ядерної зброї, а також тим, які переопромінились під час охорони ядерних полігонів під час випробувань (якщо їх не віднесено до категорії 1), віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення “Учасник ліквідації ядерних аварій” (категорія 3) серії Я зеленого кольору.
Як вбачається зі спірного рішення відповідача викладеному у протоколі № 9 від 02 вересня 2020 року, останній відмовив позивачу у видачі посвідчення, оскільки військова частина НОМЕР_1 у період з 19 травня 1985 року по 11 червня 1987 року не приймала участю у ядерних випробуваннях. 
Відповідач зазначає, що підставою для прийняття вказаного рішення стала довідка заступника начальника ФГКУ «12 ЦНИИ» Міністерства оборони Росії по науковій роботі від 22 червня 2020 року за вих. № 4/3757, направленої на адресу начальника управління соціального захисту населення Селидівської міської ради,  відповідно до якої встановлено, що військова частини НОМЕР_1 в період з 19 травня 1985 року по 11 червня 1987 року дислокувалась на полігоні, однак в ядерних випробуваннях участь не приймала.
Висновки комісії є протиправними, з наступних підстав.
Загальновідомим фактом є те, що Семипалатинський випробувальний ядерний полігон - перший ядерний полігон у СРСР та один із найбільших полігонів у світі.
Семипалатинський випробувальний ядерний полігон функціонував з 1949 по 1989 рік. За цей час було вироблено понад 450 випробувань, в ході яких підірвали близько 600 як ядерних, так і термоядерних пристроїв. З них було приблизно 30 наземних і не менше 85 повітряних. Крім того, проводилися і інші випробування, в число яких входили гідродинамічні і гідроядерние досліди.
5 серпня 1963 року в Москві був підписаний Договір про заборону випробувань ядерної зброї в атмосфері, космічному просторі й під водою (також відомий як Московський договір). Сторонами договору були СРСР, США і Великобританія. Договір набув чинності 10 жовтня 1963 року. Після вступу в силу даного договору на полігоні стали проводитись тільки підземні вибухи.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 19 травня 1985 року по 15 червня 1987 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка у період служби позивача дислокувалась на території Семипалатинського випробувального ядерного полігону – Семипалатинськ-22, в районі населених пунктів Молдари (Курчатів), Семипалатинської області, що підтверджується долученої до матеріалів справи архівною довідкою від 09 січня 2009 року, яка видана Центральним архівом Міністерства оборони Республіки Казахстан (а.с. 46).
Суд звертає увагу на те, що посвідчення «Учасника ліквідації ядерних аварій» категорії 3, відповідно до Порядку № 551, видається особам, які складали ядерні заряди і здійснювали на них регламентні роботи для проведення відповідних випробувань і військових навчань, брали участь у підземних випробуваннях ядерної зброї, а також ті, які переопромінились при охороні ядерних полігонів під час випробувань (якщо їх не віднесено до категорії 1).
З аналізу вищезазначених вимог вбачається, що вищезазначене посвідчення видається не тільки особам, які приймали участь у ядерних випробуваннях, а й особам,  які складали  ядерні заряди і здійснювали на них регламентні роботи для проведення відповідних випробувань і військових навчань та особам, які переопромінились при охороні ядерних полігонів під час випробувань (якщо їх не віднесено до категорії 1).
Отже, законодавець не обмежив видання такого посвідчення безпосередньо особам, які приймали участь у ядерних випробуваннях.
Наявна в матеріалах справи довідка заступника начальника ФГКУ «12 ЦНИИ» Міністерства оборони Росії по науковій роботі від 22 червня 2020 року за вих. № 4/3757, направлена на адресу начальника управління соціального захисту населення Селидівської міської ради,  не спростовує факту перебування Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач проходив службу з 1985-1987 рр. на території Семипалатинського випробувального ядерного полігону, а також те, що позивач виконував роботи по складанню  ядерних  зарядів і здійснював регламентні роботи для проведення відповідних випробувань і військових навчань, або переопромінились при охороні ядерних полігонів під час випробувань.
Натомість вказана довідка заступника начальника ФГКУ «12 ЦНИИ» Міністерства оборони Росії по науковій роботі від 22 червня 2020 року за вих. № 4/3757, направлена на адресу начальника управління соціального захисту населення Селидівської міської ради та архівна довідка від 09 січня 2009 року, виданої Центральним архівом Міністерства оборони Республіки Казахстан, підтверджують, що військова частина 77191 дислокувались на території Семипалатинського випробувального ядерного полігону.
Архівна довідка від 09 січня 2009 року, видана Центральним архівом Міністерства оборони Республіки Казахстан, підтверджує, що особовий склад військової частина 77191 виконував військово – будівельні роботи по забезпеченню ядерних випробувань на полігоні.
Суд зазначає, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які спростовують твердження позивача щодо залучення його до підготовки для ядерних випробувань під час проходження строкової служби.
Таким чином, вказані документи належним чином підтверджують безпосередню участь позивача у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, що є підставою для надання останньому посвідчення "Учасник ліквідації ядерних аварій".
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що саме на підставі архівної довідки  від 09 січня 2009 року, виданої Центральним архівом Міністерства оборони Республіки Казахстан, позивачу було встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видано 13 березня 2009 року Донецькою обласною державною адміністрацією відповідне посвідчення серії НОМЕР_4 (категорії 3) (а.с. 47).
Враховуючи той факт, що позивач 13 березня 2009 року отримав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2), отже ним було пред`явлено до уповноваженого органу всі необхідні документи, що підтверджують участь позивача у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини. 
Суд зазначає, що позивачу вже було надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, він користувався відповідними пільгами, установленими законодавством України та розраховував на стабільність і передбачуваність свого статусу. 
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» затверджено нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14.
Відповідно до п. 7 указаної Постанови Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям: провести до 1 січня 2021 р. заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2 і 3) з числа громадян, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт.
Пунктом 11 Порядку № 551 передбачено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії)
У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.
Зі змісту наданих відповідачами пояснень, випливає, що документація щодо видачі позивачу 13 березня 2009 року посвідчення серії НОМЕР_4 залишилася в м. Донецьку і на момент розгляду заяви позивача не могла бути використана Регіональною комісією.
При цьому, відповідачем встановлено неможливість підтвердження обґрунтованості видачі позивачу посвідчення, а не факт необґрунтованої видачі цього посвідчення, отже рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Донецької обласної державної адміністрації, прийнятого від 02 вересня 2020 року та викладене у протоколі № 9 про відмову у видачі ОСОБА_1 посвідчення «Учасника ліквідації ядерних аварій» є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу спірного посвідчення та видати останнє позивачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
                                                   
                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військово-цивільної адміністрації  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі № 200/9594/20-а – залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі № 200/9594/20-а – залишити без змін.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено в судовому засіданні  12 квітня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 12 квітня 2021 року.

Судді                                                                                            А.В. Гайдар
                                                                                                  Т.Г. Гаврищук
                                                                                                      І.В. Сіваченко