ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 травня 2021 року           справа №200/7183/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі  № 200/7183/20-а (головуючий І інстанції Зеленов А.С., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом   ОСОБА_1  до  Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області   про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області   (далі - Бахмутсько-Лиманське ОУПФУ, відповідач), в якому просив:  визнати незаконним та скасувати рішення № 54 від 24.06.2020 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до заяви від 22.06.2020 року за ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з доповненнями згідно із Законом № 3662-12 від 26.11.1993 року, в редакції Закону від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ; зобов`язати  здійснити призначення та виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до заяви від 22.06.2020 року з розрахунку 90% від розміру заробітної плати, без обмеження її максимального розміру відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з доповненнями згідно із Законом № 3662-12 від 26.11.1993 року, в редакції Закону від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.09.2020 року позов задоволений:  визнано незаконним та скасовано рішення Бахмутсько-Лиманського ОУПФУ № 54 від 24.06.2020 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до заяви від 22.06.2020 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»; зобов`язано  Бахмутсько-Лиманське ОУПФУ здійснити призначення ОСОБА_1 з 22 червня 2020 року пенсії відповідно до  ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом № 3662-12 від 26.11.1993 року, у редакції Закону від 12.07.2001 року № 2663-111, з розрахунку 90% від розміру заробітної плати, згідно з довідкою Офісу Генерального прокурора від 22 червня 2020 року за № 21-1305, без будь-яких обмежень або виключень з цієї статті, без обмеження максимального розміру заробітної плати для розрахунку пенсії і граничного розміру пенсії (а.с. 71-75).
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права,  просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову. Апелянт зазначив, що  відсутні підстави для призначення пенсії позивачу на підставі Закону № 1789, який втратив чинність. Вважає правомірним рішення про відмову в призначенні пенсії, оскільки на дату звернення за призначенням пенсії за вислугу років у позивача відсутність необхідний стаж 24 роки 6 місяців, передбачений ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, чинній на дату звернення (а.с. 110-115).
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
22.06.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (а.с. 35, 59).
До заяви долучено: копію паспорту; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду; копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; копію диплома про навчання НОМЕР_1 ;          копію трудової книжки НОМЕР_2 ; довідку від 22.06.2020 року № 21-1305зп про складові заробітної плати.
Рішенням відповідача від 24.06.2020 року № 54 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697, у зв`язку з тим, що на день звернення за призначенням пенсії за вислугу років загальний стаж роботи складає менше 24 років 6 місяців. Загальний стаж роботи складає 22 роки 7 місяців 24 дні, з них стажу роботи за вислугу років, що дає право на пенсію згідно з статтею 86 Закону України № 1697, Постанови № 657 складає 17 років 10 місяців 2 дні, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 17 років 10 місяців 2 дні. Для визначення права на пенсію за вислугу років не зараховано половину строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навальних закладів денної форми навчання, оскільки у дипломі не визначена денна форма навчання (а.с. 36-37).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що на день звернення за призначенням пенсії за вислугу років стаж за вислугу років ОСОБА_1 складає більше ніж 24 роки 6 місяців, що  дає право на пенсію згідно з статтею 86 Закону України №1697 та Постанови № 657, тому позивач має право на призначення пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1  Закону України «Про прокуратуру».          Апеляційний суд вважає такий висновок суду хибним з таких підстав.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697, в редакції станом на дату звернення позивача за призначенням пенсії) прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.
Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Позивач вважає, що має право на призначення (перерахунок) пенсії за ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року   № 1789-XII (далі - Закон № 1789) в редакції Закону від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ, 
Згідно ст. 50-1 Закону № 1789 (в редакції чинній до 01.10.2011 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно  від  віку.  Пенсія  призначається  в  розмірі  80 відсотків  від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати,  до котрої включаються всі види оплати  праці,  на  які  нараховуються страхові   внески,   одержуваної   перед   місяцем   звернення  за призначенням пенсії.  За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах  пенсія  збільшується  на  2  відсотки,  але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року  № 3668-VI  внесені зміни до статті 50-1 Закону № 1789, а саме: частину першу замінено двома частинами такого змісту, зокрема, «Пенсія призначається  в  розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати,  до якої включаються всі  види оплати   праці,   з   якої   було   сплачено   єдиний   внесок  на загальнообов`язкове державне соціальне страхування,  а до 1  січня 2011  року  -  страхові  внески  на  загальнообов`язкове  державне пенсійне  страхування,  одержуваної  перед  місяцем  звернення  за призначенням пенсії».
Закон № 1789 втратив чинність, крім частин третьої, четвертої,  шостої та одинадцятої статті 50-1, статті 2 у  частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а  також  статті 13  щодо функціонування  в  системі  органів прокуратури міських, районних, міжрайонних,  районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15  грудня 2015 року - див. підпункт 1 пункту 3 розділу XII Закону № 1697-VII від 14.10.2014 року із змінами,  внесеними  згідно  з  Законом  № 578-VIII від 02.07.2015 року.
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за ст. 50-1 Закону № 1789, оскільки на дату звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії питання призначення пенсій було врегульовано Законом № 1697, а норми Закону № 1789 втратили чинність, крім, зокрема, частин 3, 4, 6, 11 статті 50-1.
Відповідачем для визначення права на пенсію за вислугу років не зараховано половину строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навальних закладів денної форми навчання, оскільки у дипломі серії НОМЕР_1 не зазначена денна форма навчання.
Судом апеляційної інстанції, вивченням змісту додатку до диплома встановлено, що позивач в період з 1 вересня 1997 року по 29 червня 2002 року проходив навчання з відривом від виробництва  в Національній юридичній академії імені Я.Мудрого (а.с. 22).
Згідно ч.3 т. 42 Закону України «Про освіту» № 1060-ХІІ від 23 травня 1991 року (в редакції, що діяла на момент навчання та отримання позивачем вищої освіти)   підготовка  фахівців  у  вищих  закладах   освіти    може проводитися  з  відривом  (очна),  без  відриву  від   виробництва (вечірня,  заочна),  шляхом  поєднання  цих  форм,  а  з   окремих спеціальностей - екстерном.
Очна (денна) форма навчання є основною формою здобуття певного рівня освіти з відривом від виробництва.
Архівною довідкою від 17.07.2020 року також підтверджено навчання позивача на денному факультеті Національній юридичній академії України імені Я.Мудрого у спірний період (а.с. 23).
Згідно ч. 6 ст. 50-1 Закону № 1789 до  вислуги  років,  що  дає  право  на  пенсію згідно з цією статтею,   зараховується, зокрема,   половина строку  навчання  у  вищих юридичних навчальних закладах.
Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано половину строку навчання позивача у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання.
З матеріалів справи встановлено, що позивач 4 роки 10 місяців навчався на денній формі навчання в Національній юридичній академії України імені Я.Мудрого, тобто при  призначенні пенсії за вислугу років, відповідач повинен зарахувати половину строку навчання: 2 роки 5 місяців (а.с. 22).
Колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1, ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697, в редакції станом на дату звернення позивача за призначенням пенсії) прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.
Зі змісту спірного рішення відповідача встановлено, що на день звернення позивача за призначенням пенсії стаж роботи за вислугу років останнього складає 17 років 10 місяців 2 дні (а.с. 36).
При цьому, відповідач протиправно не зарахував до вислуги років позивача половину строку навчання на денній формі навчання в Національній юридичній академії України імені Я.Мудрого.
Отже, з урахуванням зарахування до вислуги років половини строку навчання на денній формі навчання, вислуга років позивача складає 20 років 3 місяці 2 дні.
Враховуючи вимоги ч. 1, ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, позивач на дату звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії за Законом України «Про прокуратуру» не набув такого права у зв`язку з недостатністю вислуги років.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для призначення пенсії позивачу як за Законом № 1789, так й за Законом № 1697.
Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права,  невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильно вирішив справу, внаслідок  чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції -  скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - задовольнити.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі  № 200/7183/20-а за позовом   ОСОБА_1  до  Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області   про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії- скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні позову ОСОБА_1  до  Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області   про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Повний текст постанови складений 12 травня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                                              Е.Г. Казначеєв

                                                                                                                     Г.М. Міронова