ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 червня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 923/236/19	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:  
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран, 
при секретарі судового засідання: І.М. Станковій,
від прокурора: І.О. Коломійчук
від Херсонської міської ради: не з`явився
від відповідача: Н.О. Петренко
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фізичної особи-підприємця Хомусяк Наталії Сергіївни: не з`явився
від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Херсонської міської ради в особі Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційні скарги Першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури та Фізичної особи-підприємця Хомусяк Наталії Сергіївни
на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.03.2021 (суддя                               В.В. Литвинова, м.Херсон, повний текст складено 02.04.2021) 
у справі № 923/236/19
за позовом    Заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Херсонської міської ради
до відповідача Фізичної особи- підприємця    Зотіна    Андрія Борисовича
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фізичної особи-підприємця Хомусяк Наталії Сергіївни
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Херсонської міської ради в особі Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень
про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності,
В С Т А Н О В И В :
У березні 2019 року заступник керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Херсонської міської ради звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до Фізичної особи – підприємця Зотіна Андрія Борисовича, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 05.06.2019, просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України № 5218483 від 22.08.2013 про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на магазин, розташований по АДРЕСА_1 , та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на магазин площею 20 кв.м. за вказаною адресою.
Позовні вимоги обґрунтовалися тим, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на магазин площею 20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 прийнято, а державну реєстрацію права власності проведено з порушенням положень статей 17, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 26, 27, 29, 42, 44, 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703, а саме, за відсутності необхідних документів, які б підтверджували факт набуття ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна. Обґрунтовуючи порушення прав позивача прокурор послався на те, що Херсонська міська рада є власником земельної ділянки площею 0,0220 га, розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 6510136300:01:001:2150, на якій знаходиться вищевказане майно. Внаслідок незаконності, на думку прокурора, набуття відповідачем права власності на нерухоме майно, до останнього, в порушення вимог статті 134 Земельного кодексу України, перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташовано це нерухоме майно, кошти від відчуження права оренди даної земельної ділянки на земельних торгах мали б надійти до місцевого бюджету.
Ухвалою господарського суду Херсонської області від 04.06.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Фізичну особу-підприємця Хомусяк Наталію Сергіївну.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 30.01.2020 , яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2020, в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 23.12.2020 скасовано рішення Господарського суду Херсонської області від 30.01.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2020, справу направлено на новий розгляд.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 27.01.2021 суддею Литвиновою В. В. справу прийнято до свого провадження, та, з урахуванням вказівок Верховного Суду, які викладені у постанові від 23.12.2020, до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Херсонську міську раду в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 31.03.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено з підстав необґрунтованості позовних вимог. 
Приймаючи рішення, суд виходив з того що, державна реєстрація права власності за відповідачем на магазин була здійснена державним реєстратором на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10, яке набрало законної сили, та у відповідності до пунктів 26, 27 діючого на той час Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011. 
Також судом зазначено про те, що посилання прокурора на пункти 42, 44, 46 вказаного порядку є безпідставними, оскільки ці пункти відносяться до розділу, який регулює особливості державної реєстрації права власності на нерухоме майно саме на підставі свідоцтва про право власності, а до спірних правовідносин слід застосовувати інший розділ Порядку – «Особливості державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно».
Суд, врахувавши, що в позові відмовлено по суті розгляду позовних вимог, зазначив про відсутність підстав для застосування строку позовної давності, заявленого відповідачем.
Не погодившись з рішенням суду, 19.04.2021 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -  Фізична особа-підприємець Хомусяк Наталія Сергіївна звернулася із апеляційною скаргою, в якій просила оскаржуване рішення суду скасувати, позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинами справи і доказам, яким суд надав неправильну оцінку; порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга третьої особи мотивована тим, що:
-місцевий господарський суд при новому розгляді справи і прийнятті оскаржуваного рішення не врахував вказівки Верховного суду від 23.12.2020 у даній справі;
-на момент державної реєстрації права власності 22.08.2013 у відповідача були відсутні і не подавались державному реєстратору документи, які підтверджують початок будівництва, проведення реконструкції, створення проектної документації та завершення будівництва (реконструкції), а також прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна – магазину та присвоєння йому адреси. Відтак, приймаючи оскаржуване рішення, державний реєстратор зареєстрував за відповідачем право власності на магазин, не встановивши наявність речового права на земельну ділянку, на якій розташовано даний магазин, та наявність інших документів, надання яких вимагалося законодавством разом із заявою про реєстрацію прав. Натомість суд першої інстанції на зазначене увагу не звернув та не врахував при прийнятті оскаржуваного рішення;
-висновок суду про те, що підставою виникнення права власності у відповідача на магазин є рішення Господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10, є помилковим, оскільки не враховує правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №910/27779/14; від 24.01.2020 у справі №910/10987/18; від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, відповідно до яких: державна реєстрація права власності на нерухоме майно самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має; державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності; при дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає; сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи, яка за певних обставин може бути спростована;
- висновок суду про те, що встановлені вказаним рішенням Господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10 обставини не підлягають доказуванню, не ґрунтуються на частині четвертій статті 75 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що склад учасників даної справи не є тотожним;
-відповідач не набув у встановленому порядку право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, хоча вказане право і було зареєстроване. У даному випадку позовні вимоги прокурора в інтересах позивача ґрунтуються на тому, що внаслідок неправомірного набуття ФОП Зотіним А.Б. права власності на магазин, були порушені права територіальної громади в особі Херсонської міської ради, окремих громадян на земельну ділянку та суб`єктів господарювання, у тому числі ФОП Хомусяк Н.В., а саме, ці порушення пов`язані з порушенням порядку передачі земельної ділянки в оренду (не через процедуру земельних торгів). При цьому, саме спірне зареєстроване право власності ФОП Зотіна А.Б. на магазин і стало причиною та підставою для передачі останньому земельної ділянки у користування без проведення процедури торгів.
22.04.2021 Перший заступник керівника Херсонської обласної прокуратури також звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду у даній справі, в якій просив оскаржуване рішення суду скасувати, позов задовольнити. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до того, що:
-суд при прийнятті оскаржуваного рішення послався на рішення Господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10, проте судом на враховано, що зазначеним рішенням фактично судом визнано право власності ПП Зотіна А.Б. на металевий кіоск, який використовується ним під розміщення магазину, і не надано оцінки доводам прокурора про відсутність доказів фактичного знаходження на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , будь-якого об`єкта нерухомого майна, а також відсутність у відповідача документів, які б підтверджували факт набуття ним права власності саме на об`єкт нерухомого майна. Також прокурор зазначив про помилковість висновків суду щодо преюдиційності обставин, зазначених Господарським судом Херсонської області в рішенні  від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10;
-вирішуючи спір, суд першої інстанції, з огляду на відсутність будь-яких належних та допустимих доказів будівництва спірного об`єкта нерухомості, здійсненого з дозволу відповідного органу контролю на виконання будівельних робіт із затвердженням відповідної технічної документації, та враховуючи відсутність належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка, на якій збудоване спірне майно, у передбаченому законом порядку була надана відповідачу у власність або користування, повинен був встановити, що спірний об`єкт є самочинним будівництвом та дійти висновку про відсутність правових підстав для вчинення реєстраційних дій;
-суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №910/10987/18, відповідно до яких державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації;
-суд при прийнятті оскаржуваного рішення не виконав вказівки Верховного Суду, викладених у постанові від 23.12.2020, та не надав оцінку і не дослідив наявність підстав у відповідача зареєструвати предмет купівлі-продажу за договором від 27.12.2006 як об`єкт нерухомості, а у державного реєстратора – наявності підстав щодо здійснення такої реєстрації.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Хомусяк Наталії Сергіївни на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.03.2021 у справі  № 923/236/19; встановлено учасникам справи строк до   18.05.2021   для подання відзиву на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам, передбаченим   ст.263 Господарського процесуального кодексу України, та будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань, оформлених відповідно до   статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 апеляційну скаргу Першого   заступника керівника Херсонської обласної прокуратури рішення Господарського суду Херсонської області від 31.03.2021 у справі № 923/236/19 залишено без руху з підстав ненадання скаржником доказів сплати судового збору; встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Після усунення прокурором недоліків, встановлених ухвалою суду від 30.04.2021, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Херсонської області від 31.03.2021 у справі №923/236/19, встановлено учасникам справи строк до 28.05.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 28.05.2021   подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань. Також вказаною ухвалою суду об`єднано апеляційні провадження за апеляційними скаргами Першого   заступника керівника Херсонської обласної прокуратури та Фізичної особи-підприємця Хомусяк Наталії Сергіївни в одне провадження, призначивши до сумісного розгляду на 01.06.2021 о 12:00год.
18.05.2021 на адресу суду апеляційної інстанції від Херсонської міської ради надійшов відзив на апеляційні скарги Першого   заступника керівника Херсонської обласної прокуратури та Фізичної особи-підприємця Хомусяк Наталії Сергіївни (вх.1801//21/Д1, 1873/21/Д2 від 18.05.2021). У відзиві на апеляційну скаргу міська рада просила оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційні скарги – без задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Заперечуючи проти доводів апеляційних скарг, Херсонська міська рада зазначила, що ні третьою особою ФОП Хомусяк Н.С., ні прокурором не доведено та в апеляційних скаргах не спростовано того, що рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та підстава прийняття такого рішення були незаконними. Державна реєстрація об`єкту нерухомості відбулася 22.08.2013 на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10, яке набрало законної сили, про визнання за ОСОБА_1 права власності на магазин за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до діючого на момент реєстрації права власності Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011, відповідно до пунктів 26, 27 якого для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, у тому числі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Також матеріалами справи підтверджується, що відповідні документи, передбачені пунктами 26, 27, 29 Порядку були подані до державного реєстратора, а, отже, дії останнього були здійснені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Міська рада також наголосила на тому, що на даний час відповідач правомірно використовує земельну ділянку під спірним об`єктом нерухомості на підставі укладеного між ними договору оренди земельної ділянки від 26.03.2019.
25.05.2021 на електронну пошту суду від представника Фізичної особи- підприємця Зотіна Андрія Борисовича надійшов відзив на апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Хомусяк Наталії Сергіївни (вх.№1801/21/Д3 від 25.05.2021).    У відзиві на апеляційну скаргу представником відповідача зазначено про необґрунтованість апеляційної скарги та про законність рішення суду першої інстанції. Представником відповідача зазначено про те, що право власності на магазин, як об`єкт нерухомого майна, за відповідачем було набуто на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10, яке набрало законної сили, та зареєстровано у відповідності до діючого на той час Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011. В той же час, представник відповідача просила поновити строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, посилаючись на неотримання ухвали суду апеляційної інстанції про відкриття провадження у справі.
В судовому засіданні апеляційної інстанції 01.06.2021 причини пропуску строку для надання відповідачем відзиву на апеляційну скаргу (вх.№1801/21/Д3 від 25.05.2021) визнано поважними, з підстав чого протокольною ухвалою суду зазначений строк було поновлено.
З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи в судовому засіданні оголошено перерву до 07.06.2021 об 11:30год, про що присутні в судовому засіданні представники учасників справи були повідомлені під розписку.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 повідомлено Херсонську міську раду та Херсонську міську раду в особі Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про те, що судове засідання у справі №923/236/19 відбудеться   07.06.2021 об 11:30 год.   у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду (м.Одеса, пр-т Шевченка, 29), зал судових засідань №1, 2-й поверх. Явка учасників справи не визнана обов`язковою.
В судових засіданнях апеляційної інстанції представники скаржників підтримали доводи, що викладені в апеляційних скаргах. Представник відповідача заперечувала проти апеляційних скарг, посилаючись на їх безпідставність.
Інші учасники справи про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте не скористалися своїм правом участі в судових засіданнях апеляційної інстанції.
Заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзивів на них, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне. 
Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з договором купівлі-продажу від 27.12.2006, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , останній придбав металевий кіоск площею 20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належав продавцю на підставі накладної № 73 від 10.01.2000. Договір купівлі-продажу зареєстрований на Херсонській товарній біржі «Алмаз» та нотаріально не посвідчувався.
Земельна ділянка площею 0,0030 га по АДРЕСА_1 , на якій розташований металевий кіоск із надання побутових послуг, перебувала у користуванні Приватної фірми «Алекс-Тол» на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного Приватною фірмою «Алекс-Тол» з Херсонською міською радою 28.04.2006, строком до 27.01.2008,  цільове використання земельної ділянки: під кіоском із надання побутових послуг.
31.03.2010 приватний підприємець Зотін А.Б. отримав торговий патент на право здійснення торговельної діяльності у кіоску по АДРЕСА_1 зі строком дії до 31.03.2011. 
У серпні 2010 року ПП ОСОБА_1 звернувся до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації із заявою про реєстрацію права власності на магазин по АДРЕСА_1 , на яку йому 05.08.2010 було надано відповідь про неможливість здійснення державної реєстрації права власності на магазин у зв`язку із відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на вищезазначене нерухоме майно.
Рішенням господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10, що набрало законної сили, визнано за приватним підприємцем Зотіним А.Б. право власності на магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
27.05.2013 на замовлення ОСОБА_1 , як власника спірного об`єкту, КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради виготовлено технічний паспорт на магазин за адресою: м. Херсон, вул. Миру, буд 33, в якому зазначено, що документи не оформлені.
22.08.2013 державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Сіволіним М.Ю., на підставі вищезгаданого рішення господарського суду Херсонської області від 02.09.2010р. у справі №15/133-ПН-10, що набрало законної сили, прийнято рішення № 5218483 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно державної реєстрації права власності на магазин загальною площею 20 м2 за адресою: АДРЕСА_1 та його складову частину – вимощення, за ОСОБА_1 , з внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису про таку реєстрацію, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна № 160324368 від 20.03.2019 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію  права власності № 8348704 від 22.08.2013. 
На момент прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення та внесення відповідного запису про таку реєстрацію в Україні діяли ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992р. № 44. 
Відповідно до вимог вищезазначених будівельних норм об`єкти нерухомого майна можливо розміщувати на земельній ділянці через яку проходять інженерні комунікації на певній відстані, а саме можливо розміщувати об`єкти нерухомого майна до мережі водопроводу не менше як 5 метрів, до каналізації не менше як 3 метри. Прокурором не надано беззаперечних доказів того, що належний відповідачу магазин розташований з порушенням норм ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій». Зокрема, в листі міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» від 28.02.2019 № 02/08-02/762, на який посилається прокурор в обґрунтування пред`явлених вимог, такої інформації не міститься.
Власником земельної ділянки площею 0,0220 га, розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: 6510136300:01:001:1791, на якій знаходиться вищевказане майно, є Херсонська міська рада.
Рішенням Херсонської міської ради від 30.03.2018 року № 1346 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки фізичній особі-підприємцю Зотіну А.Б. орієнтовною площею 0,0220 га із земель комунальної власності, по АДРЕСА_1 , під магазин.
За змістом висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду фізичній особі-підприємцю Зотіну А.Б. площею 0,0220 га під магазин по АДРЕСА_1 від 15.05.2018 № 03-18-306, наданому Управлінням містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради, відповідно до затвердженої рішенням міської ради від 20.02.2015 за № 1724 містобудівної документації – Плану зонування території м. Херсона, заявлена земельна ділянка  площею 0,0220 га знаходиться в зоні змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови – Ж-3, переважними видами використання якої передбачено розміщення магазину. Враховуючи розроблений у 2012 році КП «Геополіс» «Аналіз території в межах вулиць Миру – Бериславського шосе – Чорноморської – І. Кулика з метою визначення резервних територій для будівництва об`єктів житла та соцкультпобуту», а також надані розроблені ФОП Літвіновою О.Ю. передпроектні пропозиції щодо будівництва магазину по АДРЕСА_1 , управлінням містобудування та архітектури погоджено наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду фізичній особі-підприємцю Зотіну А.Б. площею 0,0220 га під магазин по АДРЕСА_1 , за умови використання земельної ділянки за цільовим призначенням з дотриманням чинного земельного та містобудівного законодавства.
Відповідно до містобудівної документації, затвердженої рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 19.02.2019 № 92, а саме схеми інженерних мереж, споруд та проектного плану поєднаного з планом червоних ліній детального плану території обмеженого вул. Іллюши Кулика-Чорноморською-О.Шовкуненка-Миру, на земельній ділянці з кадастровим номером 6510136300:01:001:2150, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,0220 га, розташована по АДРЕСА_1 , передбачено розміщення магазину відповідача.
Рішенням Херсонської міської ради від 30.11.2018 року № 1751 затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок та передано в оренду строком на 5 років фізичній особі-підприємцю Зотіну А.Б. земельну ділянку, площею 0,0220 га із земель комунальної власності, по АДРЕСА_1 , під будівництво та обслуговування будівель торгівлі (під магазин), категорія земель – землі житлової та громадської забудови. Кадастровий номер земельної ділянки: 6510136300:01:001:1791
26.03.2019 року між Херсонською міською радою (орендодавцем) та Фізичною особою-підприємцем Зотіним А.Б. (орендарем), на підставі рішення міської ради від 30.11.2018 № 1751 укладено договір оренди земельної ділянки, площею 0,0220 га, під магазин, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , із земель комунальної власності, кадастровий номер земельної ділянки: 6510136300:01:001:1791, строком на 5 років. У пункті 3 даного договору зазначено, що на земельній ділянці розміщений об`єкт нерухомого майна: магазин, який належить орендарю на підставі рішення господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію  права власності.
Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор послався на те, що відповідно до пунктів 26, 27 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (чинного на час проведення реєстрації) необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком; документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Такожзазначає про те, що державну реєстрацію права власності проведено з порушенням пунктів 44 та 46 Порядку.
Водночас, прокурор звертає увагу на те, що рішенням суду у справі №15/133-ПН-10 визнано за відповідачем право власності на магазин, проте, не встановлено, що цей магазин є об`єктом нерухомого майна, не зазначено площу земельної ділянки, на якій він розташований, не вказано, що цей об`єкт введено в експлуатацію в установленому законом порядку. При цьому, пунктом 46 Порядку визначено, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв`язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього Порядку, подає органові державної реєстрації прав: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку (крім випадків реконструкції квартири, житлового або нежитлового приміщення); витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документі, що посвідчує речове право на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер); документ, що зазначений у пункті 27 цього Порядку та підтверджує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці (у разі проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв`язку з набуттям права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
З огляду на те, що, як вказує прокурор, спірне рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності магазину прийнято і державну реєстрацію права власності проведено з порушенням, зокрема, наведених положень Порядку, тому рішення реєстратора від 22.08.2013 про державну реєстрацію за відповідачем права власності на магазин та сама державна реєстрація права власності на магазин підлягають скасуванню.
Верховний Суд, скасовуючи рішення Господарського суду Херсонської області від 30.01.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.08.2020 у даній справі, у постанові від 23.12.2020 зазначив наступне:
« 37. Зважаючи на те, що суди дійшли помилкового висновку про не обґрунтування Прокурором обставин порушення Відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, здійснюючи розгляд справи, судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки зазначеним Прокурором підставам позову, зокрема, посиланню на те, що магазин, на який визнано судом право власності за рішенням у справі №15/133-ПН-10, не є об`єктом нерухомого майна, а тому здійснення державним реєстратором реєстрації права власності на нього, як на об`єкт саме нерухомого майна, не можна вважати законною та такою, що проведена у відповідності до положень Порядку, зокрема, його пунктів 26, 27, 46, а також статей 2, 17, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на які Прокурор послався, як на підставу незаконності здійснення державної реєстрації права власності. Таким доводам позову та апеляційної скарги судами попередніх інстанцій оцінка надана не була, що не відповідає вимогам статтям 86, 236, 237, 282 ГПК України.
38. Отже, судами обох інстанцій залишено поза увагою те, що, як вже зазначалося вище, державний реєстратор здійснює дії щодо реєстрації речового права на нерухоме майно на підставі документів, які підтверджують виникнення права власності на це нерухоме майно.
39. При цьому, слід врахувати, що право власності виникає з правочинів та (або) інших підстав, але у даному випадку не виникає з рішення суду. В судовому порядку розглядаються справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно, проте виникнення самого права власності передує зверненню до суду з приводу вирішення спору щодо права власності.
39.1. Судам слід було дослідити підстави виникнення права власності у Відповідача на магазин як на об`єкт саме нерухомого майна, тоді як за договором купівлі-продажу від 27.12.2006 Відповідачем придбано металевий кіоск площею 20 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , а земельна ділянка за цією адресою перебувала в орендному користуванні іншої особи на підставі договору оренди земельної ділянки від 11.04.2006 (державна реєстрація договору 28.04.2006) з цільовим призначенням – під кіоском із надання побутових послуг, про що зазначено судом апеляційної інстанції. При цьому, в пункті 2 договору зазначено, що на земельній ділянці не знаходяться об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури.   
39.2. Отже, суди не надали належної оцінки вказаним обставинам, не дослідили зібрані у справі докази на предмет виникнення у Відповідача підстав, з яких виникло у нього право власності на магазин саме як на об`єкт нерухомості і, як наслідок, наявність підстав у Відповідача зареєструвати предмет купівлі-продажу за договором від 27.12.2006 як об`єкт нерухомості, а у державного реєстратора - наявності підстав щодо здійснення такої реєстрації».
За приписами частини п`ятої статті 310 Господарського процесуального кодексу України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
Відповідно до змісту (підстав та предмету) позовних вимог з`ясуванню підлягають обставини щодо законності здійснення державної реєстрації права власності на магазин, виникнення та наявність яких слід оцінювати на час здійснення такої реєстрації (22.08.2013).
Частиною четвертою 4 статті 334 Цивільного кодексу України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на момент прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на момент прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав) документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
У частині першій статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на момент прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав) серед підстав для державної реєстрації прав зазначено рішення судів, що набрали законної сили. 
Окрім того, на час оспорюваної прокурором державної реєстрації діяв Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011р.
Відповідно до вимог пункту 26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. У пункті 27 Порядку серед документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зазначено рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10, що набрало законної сили, задоволено позов Приватного підприємця Зотіна А.Б. до Херсонської міської ради, Херсонського Державного бюро технічної інвентаризації та визнано за Приватним підприємцем Зотіним А.Б. право власності на магазин, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Миру, 33. Ухвалюючи зазначене рішення про задоволення позову приватного підприємця Зотіна А.Б. господарський суд керувався положеннями частин третьої та п`ятої статті 376 Цивільного кодексу України, які регулюють підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, та виходив із того, зокрема, що позивачем надані докази того, земельна ділянка, на якій розташований спірний об`єкт, надається йому у користування, Херсонським ДБТІ розроблена технічна документація на цей об`єкт, у якій відсутні будь-які зауваження до будівлі, окрім того що вона є самозабудовою, що відповідач надав позивачу дозвіл на торгівлю в об`єкті торгівлі за адресою, за якою розташований цей об`єкт. Із тексту зазначеного рішення вбачається, що позов заявлено про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна – магазин.
Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тобто, за змістом частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України учасники господарського процесу звільненні від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляд іншої господарської, цивільної чи адміністративної справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.
Згідно висновку Верховного суду від 11.04.2018 у справі 903/408/16 преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.
У постанові Верховного Суду від  від 18.12.2019 № 761/29966/16-ц вказано, що  звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. 
Частиною другою   статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»   передбачено, що обов`язковість врахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Принцип остаточності судового рішення (Res Judicata) як основи принципу верховенства права ЄСПЛ розглядав неодноразово.
Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],    №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).
Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення Господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10 вступило в законну силу і стало остаточним. 
Натомість прокурор, звертаючись з даним позовом про скасування державної реєстрації та посилаючись на те, що магазин, на який визнано судом право власності за рішенням у справі №15/133-ПН-10, не є об`єктом нерухомого майна, та, при цьому стверджуючи про відсутність будь-яких належних та допустимих доказів будівництва спірного об`єкта нерухомості, здійсненого з дозволу відповідного органу контролю на виконання будівельних робіт із затвердженням відповідної технічної документації, відсутність належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка, на якій збудоване спірне майно, у передбаченому законом порядку була надана відповідачу у власність або користування, фактично намагається переглянути остаточне рішення Господарського суду Херсонської області від 02.09.2010 у справі №15/133-ПН-10, яким визнано за відповідачем у даній справі право власності не на металевий кіоск, а вже на об`єкт нерухомого майна - магазин, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Миру, 33.
Таким чином, державна реєстрація за відповідачем права власності на об`єкт нерухомого майна - магазин загальною площею 20 кв.м. за адресою: м.Херсон, вул.Миру, 33 та його складову частину – вимощення,  на підставі вищезгаданого рішення господарського суду Херсонської області від 02.09.2010р. у справі №15/133-ПН-10, була проведена державним реєстратором у відповідності до діючих на момент прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав частини третьої статті 17, частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 26, 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011.
При цьому апеляційна інстанція підтримує висновок суду попередньої інстанції про помилковість посилання прокурором на пункти 42, 44, 46 Порядку, оскільки ці пункти відносяться до розділу, який не регулює особливості державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а регулює особливості державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. 
Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що власником земельної ділянки, на якій розміщено спірний об`єкт нерухомого майна, – Херсонською міською радою не заперечується правомірність реєстрації за відповідачем у справі права власності на магазин. Більш того, Херсонська міська рада заперечувала проти задоволення позову прокурора, і на теперішній час відповідач користується земельною ділянкою під магазином на підставі чинного договору оренди, укладеного з міськрадою.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника, суд апеляційної керується висновком Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні.
Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про відмову у позові.
Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а вказане судове рішення слід залишити без змін.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.
          Керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 281-284 ГПК України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури та Фізичної особи-підприємця Хомусяк Наталії Сергіївни» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Херсонської області від 31.03.2021 у справі №923/236/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 09.06.2021.

                    Головуючий суддя                                        Л.В. Поліщук

                    Суддя                                                                     Л.О. Будішевська

                    Суддя                                                            С.В. Таран