П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8589/20	
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов  С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.
за участі секретаря – Скоріної Т. С.

представника апелянта – Левенець А. В.;
представника позивача – Якових Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУНП в Одеській області) в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ №2009 від 21.08.2020 р., в частині попередження його як заступника начальника відділу боротьби з торгівлею людьми Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУНП в Одеській області про неповну службову відповідність.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач звернув увагу суду, що зазначені в оскаржуваному наказі, норми законодавства, які, на думку відповідача були порушені, не кореспондуються з висновком службового розслідування, де відсутні факти про його протиправні дії, не простежується причинний зв`язок між неправомірним діянням позивача та його наслідками.
          На його думку, висновок службового розслідування містить лише опис протиправних дій підполковника поліції ОСОБА_2 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .
Узагальнюючи викладене, позивач наголошує, що обставинами вчинення дисциплінарного проступку є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи таких ознак, зокрема, як протиправна поведінка, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ним і дією порушника дисципліни.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував наказ ГУНП в Одеській області №2009 від 21.08.2020 року, в частині попередження про неповну службову відповідність заступника начальника відділу боротьби з торгівлею людьми управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 за скоєння дисциплінарного проступку.

Правова позиція суду першої інстанції щодо обґрунтованості позову та його задоволення базувалася на такому.

За проведеним аналізом законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов висновку, що  підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Далі, суд зазначив, що обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого, начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі, в частині обрання виду стягнення.

На думку суду першої інстанції, фактичні обставини, встановлені в цій справі, свідчать, що особи, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч.3 ст. 368 КК України (отримання неправомірної вигоди) звітували про виконання оперативних заходів, в рамках кримінального провадження, майору поліції ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 , як безпосередній керівник ОСОБА_1 , не повинен був звітувати своєму підлеглому про хід розслідування, а тому відповідно і не здійснював таких дій.
За таких умов, на думку суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_1 не мав впливу на поведінку ОСОБА_4 , це виключає наявність вини в його діях щодо неможливості організації служби підлеглих.

Окрім того, суд першої інстанції зазначив, що керівник ГУНП в Одеській області, притягуючи позивача до дисциплінарної відповідальності, не врахував, що за час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України, останній, перебуваючи на посаді підполковника поліції заохочувався 5 разів та це було перше притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву.

ГУНП в Одеській області в апеляційній скарзі зазначає про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Скаржник, указує, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на функціональні обов`язки ОСОБА_1 . Так, зокрема за п. 2.3 даного документа, на нього покладений обов`язок здійснювати та контролювати своєчасне та якісне здійснення підлеглими працівниками виконання письмових доручень слідчих, прокурорів щодо проведення слідчих розшукових дій та негласних слідчих (розшукових) в кримінальних провадженнях за напрямками роботи служби. До того ж, як зазначає скаржник, п. 2.17 наведених обов`язків, зобов`язує ОСОБА_1 контролювати додержання підлеглими дисципліни та законності, вносити пропозиції щодо їх призначення, переміщення на службі, звільнення з посад, заохочення та покарання.

За таких підстав, за твердженням представника ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 як заступник начальника відділу боротьби з торгівлею людьми управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми (далі - ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області) повинен був як і начальник даного підрозділу вживати активні дії щодо здійснення контролю за підпорядкованим особовим складом, а не тільки за наданими вказівками  та дорученнями.

Далі, скаржник, не погоджуючись з позицією суду першої інстанції, про безпосередню підпорядкованість осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч.3 ст. 368 КК України, заступнику начальника управління - начальнику ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 та не звітують перед позивачем, вказав таке.

ОСОБА_1 перебуває на посаді заступника начальника ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, тобто є заступником ОСОБА_4 .

Особами, що підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч.3 ст. 368 КК України, являються оперуповноважені ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до приписів Дисциплінарного Статуту Національної поліції України (далі - Дисциплінарний Статут), ОСОБА_1 є прямим керівником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 - безпосереднім.
Отож, той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 жодним чином не звітували ОСОБА_1 щодо проведення слідчих розшукових дій та негласних слідчих (розшукових) в кримінальних провадженнях, свідчить, на думку скаржника про те, що останній самоусунувся від виконання своїх прямих обов`язків.
Та обставина, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звітували про виконання оперативних заходів безпосередньо ОСОБА_4 , не виправдовує, як вважає скаржник, ОСОБА_1 , який повинен був здійснювати загальний контроль за оперативним супроводженням його підлеглими кримінальних проваджень.
Понад те, за поясненнями скаржника, неволодіння інформацією щодо підлеглих, які вимагали неправомірну вигоду, ще раз підкреслює самоусунення ОСОБА_1 від покладених на нього посадових обов`язків.
Спираючись на норми Закону України "Про Національну поліцію України" та Дисциплінарного Статуту, скаржник зазначає про відповідальність та обов`язок керівника контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни.

У відзиві на апеляцію адвокат Якових Є.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 ,  указує на необґрунтованість доводів апеляції та законність рішення суду першої інстанції.
Доводи відзиву відображають правову позицію суду першої інстанції.

Представник апелянта в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з квітня 2006 року. З листопада 2015 р. ОСОБА_1 став працювати в поліції, а з 05 липня 2019 року перебуває на посаді заступника начальника ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, має звання підполковник поліції.
Згідно довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №3796 від 17 липня 2020 року, ОСОБА_1 звільнений зі служби в період з 14 липня 2020 року по 17 липня 2020 року та з 18 липня 2020 року по 20 липня 2020 року (а.с.60).

16 липня 2020 року начальник УКЗ ГУНП в Одеській області, полковник поліції ОСОБА_5 склав доповідну записку, якою повідомив тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУНП в Одеській області полковника поліції Шайхета С.О. про доцільність призначення службового розслідування та відсторонення від виконання службових обов`язків, на час його проведення, начальника УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області полковника поліції ОСОБА_6 , підполковника поліції ОСОБА_2 , майора поліції ОСОБА_4 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за фактом вимагання та отримання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неправомірної вигоди у сумі 2  500 доларів США (а.с.101-102).

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУНП в Одеській області Шайхета С.О. від 16 липня 2020 року за №1693 призначено службове розслідування у формі письмового провадження та сформований склад дисциплінарної комісії (а.с.100).

Службовим розслідуванням встановлено, що у провадженні слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, перебувають матеріали кримінального провадження №42020160000000207 від 25.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Дані матеріали свідчать про те, що старший оперуповноважений ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , діючи за попередньою змовою з оперуповноваженим того ж відділу ОСОБА_3 , в період з 19.05.2020 року по 15.07.2020 року вимагали та одержали від особи (інформація про особу не підлягає розголошенню) грошові кошти загальною сумою 65  225 грн. за непритягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 181-1 КУпАП (заняття проституцією).

Від ОСОБА_1 були відібрані пояснення, де він зазначив про необізнаність вимагання та отримання неправомірної вигоди поліцейськими ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Про дану подію він дізнався перебуваючи на лікарняному, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність №3796 про звільнення від служби на період з 14.07.2020 року по 20.07.2020 року.
Опитаний заступник начальника управління - начальник ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_4 пояснив, що в рамках кримінального провадження №12020160000000512 від 15.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України, він надав дозвіл на проведення оперативних заходів. За його резолюцією виконавцями визначено капітана поліції ОСОБА_7 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 (абз.2 стор.19 висновку службового розслідування).
Підполковник поліції ОСОБА_2 та старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звітували про виконання оперативних заходів по кримінальному провадженню №12020160000000512 майору поліції ОСОБА_4 .

Оперуповноважений УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_7 у своїх поясненнях зазначив, що доручення про проведення оперативних заходів він отримав від ОСОБА_4 , а тому довідку про їх виконання він складав на його ім`я.
До того ж, на нараді, яку проводив ОСОБА_4 , він та ОСОБА_3 звітували про хід виконання доручення, та отримували нові завдання щодо проведення подальших оперативних заходів.

14 серпня 2020 року складений висновок службового розслідування за фактами проведення слідчих дій працівниками УСБУ в Одеській області, ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, в адміністративній будівлі УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області в рамках кримінального провадження, зареєстрованого 25.02.2020 року у ЄРДР №42020160000000207 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України (а.с.125-150).
У наведеному висновку, зокрема, зазначено, що за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2 ч.1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 2, 13 частини 3 статті 1, пунктів 1, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту, та пунктів 1.3, 1.4 розділу I, пунктів 2.3, 2.17 розділу ІІ Функціональних обов`язків, заступника начальника ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність.

Відповідно до пункту 4 наказу №2009 від 21 серпня 2020 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області":
заступника начальника ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, підполковника поліції ОСОБА_1 попередити про неповну службову відповідність за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 2, 13 частини 3 статті 1, пунктів 1, 7 частини 1 статті  3 Дисциплінарного статуту, та пунктів 1.3, 1.4 розділу I, пунктів  2.3, 2.17 розділу ІІ Функціональних обов`язків, (а.с.151-161).

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляційної скарги та висновків суду першої інстанції.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно ч. 1 ст. 19 даного Закону в разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України (далі -  Дисциплінарний статут), що затверджується законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно ч. 1 ст. 11 Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Статуту встановлено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до пункту 4 наказу №2009 від 21 серпня 2020 року ОСОБА_1 звинувачують у порушенні пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 2, 13 частини  3 ст. 1, пунктів  1, 7 частини 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту, та пунктів 1.3, 1.4 розділу I,  пунктів 2.3, 2.17 розділу ІІ Функціональних обов`язків.

Приписи даних норм свідчать про таке.

Пункти 1 та 2  частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" зобов`язують поліцейського 
неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Пункти 1,2,13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту унормовують, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:
бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

За положеннями пунктів 1,7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний:
створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського;
контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

Пункти 1.3 та 1.4 розділу 1 Функціональних обов`язків заступника начальника ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області встановлюють, що дана посадова особа у своєї діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Верховної Ради України, Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно - правовими актами Національної поліції України та ГУНП, а також Положенням про УБЗПТЛ.
Службова діяльність ґрунтується на принципах верховенства права, дотримання прав і свобод людини, законності, гуманізму, поваги до особи, відкритості і прозорості, конспірації, поєднання гласних і негласних засад в оперативно - розшукової діяльності, політичної нейтральності, взаємодії з населенням на засадах партнерства, а також безперервності.
Пункти 2.3 та 2.17 розділу 2 Функціональних обов`язків заступника начальника ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області зобов`язують позивача контролювати своєчасне та якісне здійснення підлеглими працівниками виконання письмових доручень слідчих прокурорів щодо проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій в кримінальних провадженнях за напрямками роботи служби.
До того ж, позивач зобов`язаний здійснювати навчання працівників підпорядкованого відділу, контролює додержання ними дисципліни та законності, а також вносить пропозиції щодо їх призначення, переміщення по службі, звільнення з посад, заохочення та покарання. Вживає заходів щодо зміцнення кадрів, визначає резерв та висунення на навчання.

Головною тезою апеляції є те, що ОСОБА_1 як заступник начальника ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області, відповідно до своїх функціональних обов`язків, повинен був так само як і начальник даного підрозділу, вживати активні дії щодо здійснення контролю за підпорядкованим особовим складом, а не тільки   контролювати надані безпосередньо ним надані вказівки та доручення.
Той факт, що підлеглі позивачу оперуповноважені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не звітували йому про виконання отриманих від ОСОБА_4 доручень, на думку скаржника, ще раз підтверджує той факт, що останній самоусунувся від виконання своїх прямих обов`язків.
Зважаючи на викладені аргументи можливо дійти висновку, що попередження про неповну службову відповідність було оголошено позивачу саме за невиконання  обов`язків щодо контролю виконання підлеглими окремого доручення слідчого за кримінальним провадженням.
Досліджуючи даний довід, колегія суддів встановила таке.
Як згадувалося вище, оперуповноважені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконували окреме доручення слідчого СУ ГУНП в Одеській області за кримінальним провадженням №12020160000000512 від 15.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України, для виявлення осіб жіночої статі, які надають інтимні послуги за грошову винагороду.

Виконання працівниками оперативного підрозділу органу, підрозділу поліції доручень слідчих (дізнавачів) про проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій регулюється розділом VІ Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ за №575 від 07.07.2017 р.
Відповідно до положень даної Інструкції контроль за виконанням доручень слідчих (дізнавачів) працівниками оперативних підрозділів територіального органу, підрозділу поліції покладається на керівника територіального органу, підрозділу поліції, який зобов`язаний:
1) визначати конкретних осіб із числа працівників оперативних підрозділів, на яких покладаються обов`язки з виконання доручень слідчих (дізнавачів);
2) визначати шляхом видання наказу конкретних осіб із числа працівників оперативних підрозділів, на яких покладаються обов`язки щодо ведення обліку доручень слідчих (дізнавачів) для їх своєчасного виконання;
3) щотижня під час оперативних нарад керівництва територіального органу, підрозділу поліції інформувати про стан виконання доручень слідчих (дізнавачів).
Матеріалами справи встановлено, що начальник ВБЗТЛ УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , виконуючи приписи наведеного нормативного акта,  з метою виконання доручення слідчого поклав відповідні обов`язки на оперуповноважених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .. Також, дотримуючись вимог даної Інструкції, наведені особи звітували перед своїм безпосереднім керівником ОСОБА_4 про стан виконання доручення слідчого.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, попередження про неповну службову відповідність.

В адміністративному судочинстві діє презумпція неправомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень (стаття 77 КАС України), який зобов`язаний у порядку визначеної процесуальним законом судової процедури довести суду їх правомірність.
Водночас, як правильно зазначив суд першої інстанції, з боку суб`єкта владних повноважень не надані докази щодо невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 своїх функціональних  обов`язків та відповідно не доведено наявність складу дисциплінарного проступку.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного наказу, в частині попередження ОСОБА_1 про неповну службову відповідність, вимогам ч. 2 статті 2 КАС України, слід погодитися з рішенням суду першої інстанції про його протиправність та наявність підстав для скасування.

Резюмуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять жодних вагомих підстав для визнання рішення суду першої інстанції протиправним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до приписів ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач – суддя                                                            І. О. Турецька

                     суддя                                                            Л. В. Стас

                     суддя                                                            Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 15.04.2021 року.