П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

__________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 766/17369/20	
Головуючий в 1 інстанції: Рядча Т.І. 

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Тутової Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби України на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Північної митниці Держмитслужби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до Північної митниці Держмитслужби України, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 20.10.2020 року у справі про порушення митних правил №0461/10200/20, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення за ч.3 ст.481 Митного Кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що вчасно вивести автомобіль з митної території України він не мав можливості, оскільки даний автомобіль перебував на ремонті на території сервісної станції ТОВ «ЛКС-Транс» в період з 12.05.2020 року по 02.06.2020 року, у зв`язку з чим 21.05.2020 року про даний факт було повідомлено відповідача, а також висловлено у зв`язку із цим прохання продовжити термін перебування транспортного засобу на території України до закінчення ремонту.
Позивач вважав, що притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України, є незаконним та необґрунтованим, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2021 року  задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнана протиправною та скасована постанова у справі про порушення митних правил №0461/10200/20 від 20.10.2020 року, стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України і закрито справу про адміністративне правопорушення.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Північна митниця Держмитслужби України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що дії позивача містять ознаки порушення митних правил визначених частиною третьою статті 481 Митного кодексу України, у зв`язку з чим позивач обґрунтовано притягнутий до адміністративної відповідальності. Доказів існування визначених статтею 460 Митного кодексу України обставин (аварії, дії обставин непереборної сили) наявність яких звільняє особу від адміністративної відповідальності, позивач до митного органу не надав, що було залишено поза увагою судом першої інстанції.
Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, у зв`язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, справа розглянута апеляційним судом у відкритому судовому засіданні без здійснення  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що 20 жовтня 2020 року заступником начальника Північної митниці Держмитслужби - Пахутою Віталієм Антоновичем була винесена постанова у справі про порушення митних правил № 0461/10200/20, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 481 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 17000 гривень.
У постанові вказано, що 07.06.2020 року о 11 год. 30 хв. в зону митного контролю митного посту Бачівськ Північної митниці Держмитслужби у напрямку виїзд з митної території України заїхав вантажний автомобіль марки DAF FT-LD ZF105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з напівпричепом марки SCHWARMULLER SPA, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 .
Здійсненою перевіркою по центральній базі даних ЄАІС Держмитслужби та АСМО, інспектор встановив, що громадянином ОСОБА_1 03.05.2020 року в зоні діяльності Слобожанської митниці Держмитслужби було ввезено на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення строком до 20 днів зазначений вище транспортний засіб комерційного призначення.
Також в оскаржуваній постанови вказано, що позивач, відповідно до вимог ч 2 ст. 108 Митного кодексу України, повинен був вивезти за межі митної території України вказаний транспортний засіб у строк до 23.05.2020 року. Фактично ж зазначений транспортний засіб вивезений за межі митної території України 07.06.2020 р. Оскільки позивач, не вивіз у встановлені Слобожанською митницею Держмитслужби, відповідно до положень ст. 108 МК України строки, транспортний засіб за межі митної території України, що був тимчасово ввезений на митну територію України, перевищивши строк тимчасового ввезення більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб, то зазначені обставини вказують на наявність в діях позивача ознак порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 481 Митного кодексу України.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували б на наявність у позивача умислу на порушення вимог митного контролю, в той час  як вивезення  позивачем  у встановлені строки транспортного засобу  було об`єктивно неможливим за підстав які не залежали від позивача – ремонт транспортного засобу, про що митний орган був повідомлений.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.
Відповідно до частини 1 статті 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Частиною 1 статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
Згідно із пунктом 5 частини 4 статті 380 МК України громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.
Відповідно до статті 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Згідно із частиною 6 статті 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Частина 7 статті 380 МК України передбачає, що у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування.
За правилами частини 3 статті 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи зазначені норми у позивача, який скористався митним режимом тимчасового ввезення транспортного засобу, був обов`язок вивезти за межі митної території України напівпричеп марки SCHWARMULLER SPA, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , до 23.05.2020 року включно, що не заперечується сторонами по справі.
Проте, позивач вивіз транспортний засіб за межі митної території України лише 07.06.2020 року, чим порушив вимоги чинного законодавства, а саме частину 3 статті 481 МК України.
Апеляційний суд враховує, що згідно з частиною 1 статті 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Митного кодексу України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.
Частиною першою статті 192 МК України встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
Отже, виходячи зі змісту наведених норм, перевізник звільняється від відповідальності за статтею 481 МК України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку тимчасового ввезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.
В той же час, у випадках, коли МК України або іншими актами законодавства України з питань державної митної справи передбачено надання митному органу документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили, застосовуються положення розділу 8 («Підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили») «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за №1669/21981 (надалі - Порядок №657), відповідно до пункту 2 якого факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.
Залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції (пункт 3 розділу 8 Порядку №657).
Згідно з пунктом 5 розділу 8 Порядку №657 якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
За змістом пункту 6 розділу 8 Порядку №657 у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.
Таким чином, підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене частиною третьою статті 481 МК України, є часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем, внаслідок саме аварії чи дії обставин непереборної сили, настання яких має бути належним чином підтверджено (доведено) та про них вчасно (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) має бути повідомлено митний орган шляхом подання письмової заяви із зазначенням обставин події, місцезнаходження транспортного засобу, а також надання інформації, яка надає можливість ідентифікувати такий транспортний засіб.
Тобто, особа, яка позбавлена можливості виконати свої обов`язки передбачені митним законодавством, щодо транспортного засобу який перебуває під митним контролем, має здійснити певний алгоритм дій які підтверджують настання аварії чи обставин непереборної сили. Це належне підтвердження настання таких обставин та вчасне письмове повідомлення про них митному органу.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 11 грудня 2018 року у справі №461/3006/17, від 10 грудня 2019 року у справі №559/1094/17.
Враховуючи зазначені вище норми, апеляційний суд дійшов висновку, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків тимчасового ввезення часу дії обставин непереборної сили, чи аварії, або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до матеріалів справи, позивач надав документи, які, на його думку, підтверджують наявність обставин непереборної сили, а саме довідку №16/1 від 02.06.2020 р., видану ТОВ «ЛКС-Транс», акт виконаних робіт та розрахункову квитанцію №000039 від 12.05.2020 року (а.с. 40), які свідчать про те, що вказаний автомобіль знаходився на ремонті в станції техобслуговування ТОВ «ЛКС-Транс», у зв`язку з ремонтом ходової частини.
Крім того, позивач заявою №32 від 21.05.2020 року (а.с. 38), повідомив апелянта про те, що ввезений ним напівпричіп неможливо вивезти у встановлені терміни, через його знаходження на ремонті та просив продовжити термін перебування даного транспортного засобу на території України.
Дослідивши  надані позивачем копії документів, апеляційний суд встановив, що знаходження автомобіля на станції техобслуговування було зумовлено діагностикою гальмових колодок, дисків, шлангів, виявлення пошкоджень, перевіркою сайлентблоків, перевіркою втулок, зварювальними роботами та поклейкою тенту (а.с. 40).
Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що зміст вказаних доказів щодо ремонту транспортного засобу не містить інформації про те, що ремонт транспортного засобу був вимушеним чи зумовлений наслідком аварії або дії обставин непереборної сили, тобто надані позивачем докази не є належними та достатніми для засвідчення несправності автомобіля, що могла перешкодити його вивезенню за межі митної території України в строки, визначені законодавством.
Така поломка автомобіля не є в розумінні норм МК України аварією чи дією обставин непереборної сили, з чим законодавець пов`язує обставини звільнення від відповідальності за порушення митних правил.
Вихід із ладу транспортного засобу та його подальший ремонт не можуть бути прирівняні до аварії або обставин непереборної сили, оскільки обов`язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність, а аварії - небезпечна подія техногенного характеру. 
Враховуючи наведені норми митного законодавства та встановлені фактичні обставин справи, суд апеляційної інстанції констатує, що сам по собі факт перебування автомобіля на ремонті не підтверджує факту аварії чи обставин непереборної сили та в контексті статті 192 МК України не перериває, встановлений частиною третьою статті 380 МК України строк тимчасового ввезення для автомобільного транспорту.
Перебування транспортного засобу позивача в ремонті, на переконання апеляційного суду, не було спричинене аварією, дією обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, тому положення частини першої статті 460 МК України до спірних правовідносин застосовані бути не можуть.
Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним Судом, зокрема в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №569/4632/16-а, від 04 грудня 2018 року у справі №308/6634/16-а, від 05 березня 2019 року у справі №448/391/16-а, від 02 квітня 2019 року у справі №455/417/16-а.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача у справі про порушення митних правил №0461/10200/20 від 20.10.2020 року є законною та не підлягає скасуванню, оскільки прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та митним законодавством України із з`ясування всіх обставин справи, підстав для її скасування позивачем не доведено.
Водночас апеляційний суд вважає слушними доводи апелянта щодо недотримання судом першої інстанції вимог ч. 1 ст. 271 КАС України, але не вважає їх такими, що мають наслідком скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок не повного з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи,  у зв`язку з чим, відповідно до п. 1 та р. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України,  апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 268-272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби України  -  задовольнити.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 лютого 2021 року  у справі №766/17369/20 -  скасувати та ухвалити нову постанову.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Північної митниці Держмитслужби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил  -  відмовити в повному обсязі.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.          

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.