Ухвала
Іменем України 
29 червня 2021 року
м. Київ
справа № 646/6296/16-к
провадження № 51-3181 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Харківського апеляційного суду від 01 червня 2021 року, 
встановив:
Як вбачається з копій доданих судових рішень, вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 липня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за                      ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено  ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю  3 роки.
Вироком Харківського апеляційного суду від 01 червня 2021 року вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 липня 2016 року скасовано в частині призначеного покарання та хвалено свій вирок, яким призначено ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог    ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Також, у порушення вимог п. п. 3,4 ч. 2 ст. 427 КПК України у вступній частині касаційної скарги засудженим не зазначено судове рішення, що оскаржується та належного обгрунтування його вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність та необгрунтованність судового рішення.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ставить питання про скасування вироку апеляційного суду, оскільки вважає, що призначене йому покарання цим вироком є занадто суворим, однак належного обгрунтування своїм доводам не наводить, оскільки не зазначає, в чому незаконність та  необґрунтованість цього вироку, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанціїв силу ст. 420 КПК України.
До того ж засуджений  не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість вироку апеляційного суду, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вказаного вироку згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей  370, 404, 412-414, 420 цього Кодексу.
Крім цього, згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Натомість, засуджений ОСОБА_4 просить скасувати вирок апеляційного суду та відновити вирок суду першої інстанції або ухвалити вирок, що суперечить повноваженням суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги згідно  ст. 436 КПК України. При цьому засуджений не конкретизує, який саме вирок апеляційного суду він просить скасувати.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно звимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків – п`ятнадцять  днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                              ОСОБА_3