УХВАЛА

14 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 260/66/21
адміністративне провадження № К/9901/19227/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів: Єресько Л.О., Радишевської О.Р., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1   
на  ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року
у справі №260/66/21 за позовом ОСОБА_1   до  Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та  скасування постанов, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1    звернувся до суду із позовом до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в якому просив:
"1. Визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хабарова Валерія Валерійовича від 18 грудня 2020 року по виконавчому провадженню ВП №63958030 про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору у розмірі 55258,17 грн.".
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1   до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в частині визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хабарова Валерія Валерійовича від 18 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63958030.
Роз`яснено позивачу, що вирішення даного спору здійснюється в порядку цивільного судочинства.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, позивачем  подано касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, та направити справу до Закарпатського окружного адміністративного суду. 
Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
У силу пункту 8 частини 2  статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують  стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  та  стаття 13 КАС України.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у  пунктах 3,  4 (відмови у відкритті провадження у справі),  12,  13,  17,  20  частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Згідно з пунктом 5 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої  статті 333 КАС України  у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в частині визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хабарова Валерія Валерійовича від 18 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63958030.
Позивач, не погоджуючись з даною ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ним оскаржуються дії відповідача саме щодо відкриття виконавчого провадження з приводу стягнення виконавчого збору в розмірі 55258,71 грн., тобто спір у цій справі полягає у зверненні стягнення виконавчого збору, накладеного постановою державного виконавця (не суду) у виконавчому провадженні, а у такому випадку рішення, дії посадових осіб органів державної виконавчої служби підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства. Таким чином, на думку позивача, суд першої інстанції при прийнятті даної ухвали дійшов помилкового висновку, що зазначений позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження в частині визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, дійшов висновку, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, вчинених під час виконання рішень судів, постановлених в порядку цивільного судочинства, не можуть розглядатися за правилами  Кодексу адміністративного судочинства України. У зв`язку з цим даний спір в частині  визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.
Суди попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних рішень виходили з наступного.
Згідно із частиною першою та другою  статті 74 Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII  (надалі - Закон №1404-VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Як встановлено із постанови головного державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хабарова Валерія Валерійовича від 18 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63958030, таку було прийнято відповідачем під час виконання виконавчого листа, виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 17.04.2013 року у цивільній справі №0707/2691/2012.
Вказаний виконавчий лист від 17 квітня 2013 року, був виданий по цивільній справі на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 0707/2691/2012, що ухвалене в порядку цивільного судочинства, а саме щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1    та ОСОБА_3 на користь ТзОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість на загальну суму в розмірі 552587,18 грн.
Згідно з частиною першою статті 446 Цивільно процесуального кодексу України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.
Відповідно до  статті 447 Цивільного процесуального кодексу України  сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього  Кодексу  (ЦПК України), порушено їхні права чи свободи.
Тобто, стадія виконання рішення суду, що в силу  статті 129-1 Конституції України  включає в себе і стадію оцінки/контролю за його виконанням та оцінки наслідків невиконання, є невід`ємними стадіями завершальної стадії судового процесу, у даному випадку - цивільного.
Отже, контроль за виконанням судового рішення у цивільній справі, здійснюється судом, який прийняв відповідне судове рішення, що забезпечує виконання частини 2  статті 129-1 Конституції України  та завдання цивільного провадження у цивільних справа, що також кореспондується з правилами та вимогами, визначеними у статтях  446,  447 Цивільного процесуального кодексу України.
Таким чином, вищезазначеними нормами передбачена можливість оскарження стороною виконавчого провадження (боржником або стягувачем) дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.
Разом з тим,  статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. За приписами частини 1 цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо  законом  не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що юрисдикція адміністративних судів виключається у випадку, коли  законом  встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Враховуючи, що заявник касаційної скарги є боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення місцевого суду у цивільній справі, то справа щодо оскарження постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.
Враховуючи вищенаведене, справа за позовом ОСОБА_1    до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хабарова Валерія Валерійовича від 18 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 63958030 не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, вчинених під час виконання рішень загальних судів, постановлених в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Посилання заявника касаційної скарги, що ним оскаржується постанова в частині стягнення виконавчого збору, а тому справа має бути розглянута в порядку адміністративного судочинства, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції відмовлено у відкритті провадження у справі лише в частині визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, в іншій частині позовних вимог (щодо визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору) провадження у справі відкрито.
Щодо посилання скаржника на висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 06 червня 2018 року у справі 127/9870/16-ц, то зазначений правовий висновок висловлений у спірних правовідносинах, які не є аналогічними правовідносинам у даній справі, оскільки в справі, що переглядалась Великою Палатою Верховного Суду, позивачем було заявлено вимогу про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, що відповідно до частини 2 статті 74 Закону № 1404-VIII можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
У силу  пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, зокрема, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до  частини 6 статті 170 КАС України  у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.
Із врахуванням зазначеного у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1   в частині визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження необхідно відмовити з підстави, визначеної пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України, оскільки  позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на наведене, суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі правильно застосував норми процесуального права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої  статті 333 КАС України  є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права (пункт 1 частини 1 статті 170 КАС України) та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року у справі №260/66/21.
Керуючись статтями  170, 294,  333 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті  касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року у справі №260/66/21 за позовом ОСОБА_1 до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                              В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                  Л. О. Єресько

                                                                                                           О. Р. Радишевська