Номер провадження: 33/813/760/21
Номер справи місцевого суду: 496/4634/20 
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М. 
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 19 січня 2021 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 19 січня 2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців. Стягнуто з судовий збір на користь держави у розмірі 454 гривень (а.с. 13-14).
Не погодившись із вищевказаною постановою суду першої інстанції, 07 травня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що 25 березня 2021 року у Веб-порталу «Дія» дізнався, що він позбавлений посвідчення водія, після чого 31 березня 2021 року він направив до суду клопотання про отримання на свою електронну адресу копії постанови Біляївського районного суду Одеської області від 19 січня 2021 року, однак лише 28 квітня 2021 року в поштовій скриньці ОСОБА_1 побачив надіслану судом кореспонденції із копією оскаржуваної постанови суду. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити йому такий строк (а.с. 25-26).
Перевіривши матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, за наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. При цьому під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Європейський Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. 
Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03 квітня 2008 року).
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.
Строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений лише у разі, якщо коли він пропущений з поважних причин.
Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З матеріалів справи вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 22.10.2020р. серії ОБ №098800 за ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 був повідомлений співробітниками поліції про розгляд адміністративної справи відносно нього в Біляївському районному суді Одеської області на 20 листопада 2020 року на 10 год. 00 хв., про що ОСОБА_1 розписався в даному протоколі (а.с. 8).
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 20 листопада 2020 року матеріали справи були повернуті до Усатівського відділення поліції Біляївського ВП ГУНП в Одеській області для належного оформлення (а.с. 5).
22 грудня 2020 року ОСОБА_1 був сповіщений про розгляд справи на 19 січня 2021 року на 09.45 год., SMS-повідомленням по номеру телефону НОМЕР_1 , який ним було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 8, 12).
19 січня 2021 року справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , та постановою Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, також стягнуто з судовий збір на користь держави у розмірі 454 гривень (а.с. 13-14).
31 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про отримання, шляхом направлення на його електронну адресу, завіреної належним чином копії постанови Біляївського районного суду Одеської області від 19 січня 2021 року (а.с. 19-22).
12 квітня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області направив на електронну адресу ОСОБА_1 копію постанови Біляївського районного суду Одеської області від 19 січня 2021 року, однак апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав до суду лише 07 травня 2021 року (а.с. 23-24, 38).
Вищевикладені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_1 ще з 31 березня 2021 року було достовірно відомо про наявність постанови Біляївського районного суду Одеської області від 19 січня 2021 року, яку він отримав 12 квітня 2021 року, однак він жодним чином не реалізовував своє право на оскарження його в апеляційному порядку.
В рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, та добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Пономарьов проти України»).
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.
Слід зазначити, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Біляївського районного суду Одеської області від 19 січня 2021 року була надіслана судом до реєстру 19 січня 2021 року та оприлюднена на сайті реєстру 21 січня 2021 року.
Європейський суд з прав людини також зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).
Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).
Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.
Суд також зазначає, що доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги причини, якими обґрунтовуються поважність пропущення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до висновку, що в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 19 січня 2021 року не наведено жодної об`єктивної обставини, яка б перешкоджала ОСОБА_1 реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений для цього законом строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи, спростовуються матеріалами справи, тому не належать до поважних причин пропуску процесуального строку.
За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження, та не навів поважних та достовірних причин припуску такого строку, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 19 січня 2021 року - відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 19 січня 2021 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП- повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький