Номер провадження: 22-ц/813/5575/21 
Номер справи місцевого суду: 523/11543/18
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2021 року                                                                 м. Одеса
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого - Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М.,Комлевої О.С.
За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

Позивачки- ОСОБА_1 

       розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» 
-про встановлення факту виробничої травми; 
-зобов`язання провести повторне розслідування нещасного випадку на виробництві та повторне медичне обстеження з наданням висновку щодо втрати працездатності внаслідок отриманої травми на робочому місці, -

ВСТАНОВИЛА:
ПРОЦЕДУРА
Корткий зміст позовних вимог
В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» про встановлення факту виробничої травми, зобов`язання провести повторне розслідування нещасного випадку на виробництві та повторне медичне обстеження з наданням висновку щодо втрати працездатності внаслідок отриманої травми на робочому місці.
       Позовна заява мотивована тим, що з вона працювала медичною сестрою для палат інтенсивної терапії в КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» на 3-му поверсі.
       18.07.2008 року приступила до роботи о 08 годині. О 12 годині 25 хвилин. Спустилася на перший поверх для підписання документів. Після виходу з приймальної головного лікаря направилась в бік ортопедичного магазину у вестибюль 1-го поверху.
       Прибилальниця ОСОБА_2 знаходилась у вестибюлі головного корпусу та виконувала свої посадові обов`язки. 
       В результаті сварки з ОСОБА_2 вона отримала тілесні ушкодження так як остання нанесла їй металевим прутом та сумкою удари в область голови, тулуба та рук, а також в інші частини тіла, завдавши чисельні тілесні ушкодження середньої тяжкості.
       21.07.2008 року їй був виданий листок непрацездатності серії АББ № 789971 обласною консультативною поліклінікою з діагнозом: перелом четвертого пальця лівої кисті з кодуванням 05( невиробничий травматизм).
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.06.2012 року ОСОБА_2 притягнута до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 122 КК України. 
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від   20 листопада 2012 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2013 року, вирок Суворовського районного суду м. Одеси від      12 липня 2012 року стосовно відповідача скасовано, а кримінальне провадження закрито зі звільненням ОСОБА_2 від відповідальності на підставі пункту «г» статті 1, статті 6 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року.
19 листопада 2013 р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України залишено без змін ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2012р., а касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 30.05.2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої вчиненням злочину задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., а на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.10.2017 р. та постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року скарги ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м.Одеси в силі.
У зв`язку з тим, що тілесні ушкодження їй нанесено в робочий час, вона звернулась до відповідача для проведення розслідування нещасного випадку та встановлення , що травма пов`язана з виконанням трудових обов`язків.
Актом розслідування нещасного випадк , що стався 18 липня 2008 року о 13 годин 00 хвилин комісія дійшла висновку, що нещасний випадок вважається не пов`язаним з виробництвом, не підлягає обліку, не страховий.( а.с.53 т.1).
Актом розслідування нещасного випадку на виробництві від 22 жовтня 2012 року визначено, що випадок, який стався 18 липня 2008 року о 13 :00 в КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» згідно п.16 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків,професійних захворювань і аварій на виробництві,затвердженою постановоюКМУ від 25.08.2004 року за № 1112 не вважається пов`язаним з виробництвом.Вважаючи, що інцидент почався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2003 році з особистих мотивів і продовжується до теперішнього часу комісія вирішила скласти акт по формі НПВ( а.с. 133-136т.1).
З висновками комісії вона не згодна з наступних підстав.
Оспорювані акти проведені за її відсутності та відсутності представників ЗМІ на що вона наполягала. Після отримання травм вбачається стійка втрата загальної працездатності в розмірі 20% та професійної-15%. У зазначених вище актах містяться суттєві протиріччя.
Посилаючись на зазначене просила суд:
-встановити факт отримання 18.07.2008 року виробничої травми в одеській клінічній лікарні в м. одесі 1-го поверху головного корпусу;
-зобовязати відповідача- одеську обласну клінічну лікарню м. Одеси видати їй акт по формі Н-1(виробнича травма);
-зобоязати Одеський обласний медичний центр МСЕК провести повторне медичне обстеження щодо втрати працездатності у зв`язку з отриманням виробничої травми.
У відзиві на позовну заяву Комунальне некомерційне підприємство «Одеська обласна клінічна лікарня`Одеської обласної ради» зазначає, що нещасний випадок не пов`язаний з виробництвом, не підлягає обліку та не є страховим посилаючись на відсутність вини підприємства та конфліктом між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з особистих мотивів. Причинами нещасного випадку визначено порушення трудової та виробничої дисципліни, а т.ч. невиконання посадових обов`язків та вимог інструкції з охорони праці.
Посилаються на строк давності для розслідування нещасних випадків на виробництві який становить 3 роки.
Комісією двічі проводилось розслідування за результатами яких дійшла висновків, що нещасний випадок не вважається пов`язаним з виробництвом.
У відповіді на відзив ОСОБА_1 просила задовольнити поовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що зазначала в позовній заяві.

Короткий зміст рішення суду 1-ї інстанції
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 до комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи», комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня», про встановлення факту виробничої травми, зобов`язання провести повторне розслідування нещасного випадку на виробництві та повторне медичне обстеження з наданням висновку щодо втрати працездатності внаслідок отриманої травми на робочому місці залишено без задоволення.
Відмовляючи в позовних вимогах районний суд виходив з того, що нещасний випадок, пов`язаний із завданням ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 не пов`язаний з виробництвом, тому вимоги про встановлення факту отримання 18.07.2008 р. виробничої травми та зобов`язання лікарні видати акт за формою Н-1 (виробнича травма) та проведення повторне розслідування нещасного випадку на виробництві є безпідставними та такими що не відповідають закону.

Короткий зміст апеляційної скарги
В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення з прийняттям нового, про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин справи та порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що з вини ОСОБА_2 вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.Повязуючи їх отримання в робочий час, вважає, що суд безпідставно відмовив з задоволені вимог.
Вона є застрахованою особою у Соціальному фонді України та в наслідок виробничої травми зазнала втрату працездатності.
Крім того зазначає, що суддя Середа І.В. залишила поза увагою її заяви про відвід.
У відзиві на апеляційну скаргу Одеська обласна клінічна лікарня просила залишити без задоволення апеляційну скаргу, судове рішення без змін посилаючись на те, що отримані травми не пов`язані з трудовими обов`язками, а спричинені ОСОБА_2 , вина якої доведена виролком суду.
В своїй заяві просили суд розглянути справу за їх відсутності.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні клопотання представників відповідача про відкладення розгляду справи справу розглянути за відсутності її учасників.
В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.        

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 
       Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши сторін, що зявились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює, у випадку необхідності, учасникам судового процесу їх процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судовому процесу їх правами та вживає заходів для виконання ними їх обов`язків.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом першої інстанції установлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем.
Наказом № 113 від 21.07.2008 року призначено комісію по розслідуванні нещасного випадку на виробництві( а.с.129 т.1).
Актом розслідування нещасного випадку від 23 липня 2008 року, що стався 18 липня 2008 року о 13 годин 00 хвилин комісія дійшла висновку, що нещасний випадок не пов`язаним з виробництвом, не підлягає обліку, не страховий.( а.с.53 т.1).
Актом розслідування нещасного випадку на виробництві від 22 жовтня 2012 року визначено, що випадок, який стався 18 липня 2008 року о 13 :00 в КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» згідно п.16 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків,професійних захворювань і аварій на виробництві,затвердженою постановою КМУ від 25.08.2004 року за № 1112 не вважається пов`язаним з виробництвом. Вважаючи, що інцидент почався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2003 році з особистих мотивів і продовжується до теперішнього часу комісія вирішила скласти акт по формі НПВ( а.с. 133-136т.1).
Відповідно до статті 171 КЗпП та статті 22 Закону України “Про охорону праці” роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до Порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.
Проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначено Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232 (далі Порядок).
Відповідно до пункту 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення, зокрема, з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, а також вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо).
В акті зазначені обставини, за яких стався нещасний випадок, причини його.
Зазначається, що 18.07.2008 року позивачка приступила до роботи о 08 годині. О 12 годині 25 хвилин вона пішла на перший поверх для підписання документів після виходу з приймальної головного лікаря направилась в бік ортопедичного магазину у вестибюлі 1-го поверху.
       Прибилальниця ОСОБА_2 знаходилась у вестибюлі головного корпусу та виконувала свої посадові обов`язки. 
       В процесі сварки ОСОБА_2 металевим прутом та сумкою нанесла їй удари в область голови, тулуба та рук, а також в інші частини тіла, завдавши чисельні тілесні ушкодження середньої тяжкості.
21.07.2008 року їй був виданий листок непрацездатності серії АББ № 789971 обласною консультативною поліклінікою з діагнозом: перелом четвертого пальця лівої кисті з кодуванням 05 (невиробничий травматизм).
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.06.2012 року ОСОБА_2 притягнута до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 122 КК України. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від   20 листопада 2012 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2013 року, вирок Суворовського районного суду м. Одеси від      12 липня 2012 року стосовно відповідача скасовано, а кримінальне провадження закрито зі звільненням ОСОБА_2 від відповідальності на підставі пункту «г» статті 1, статті 6 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року.
19 листопада 2013 р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України залишено без змін ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2012р., а касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 30.05.2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої вчиненням злочину задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., а на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.10.2017 р. та постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року скарги ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м.Одеси в силі.
Згідно з частиною першою статті 3, частиною четвертою статті 43 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Частинами першою, третьою статті 13 Закону України “Про охорону праці” передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Згідно з частиною другою статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Згідно зі статтею 171 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.
       Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України “Про охорону праці”.
       Відповідно до статті 22 Закону України “Про охорону праці” роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, відповідно до Положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом, питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.
       Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах врегульована Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі – Порядок № 1232, який діяв з 01 січня 2012 року до 17 квітня 2019 року, тобто був чинним на момент виникнення правовідносин сторін).
       Згідно положень пункту 7 Порядку № 1232 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків. До гострого професійного отруєння належить захворювання, що виникло після однократного впливу на працівника шкідливої речовини (речовин).
       Відповідно до пунктів 10 та 11 зазначеного Порядку № 1232 роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок, зобов`язаний протягом доби утворити комісію з проведення розслідування нещасного випадку у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування. До складу такої комісії входять керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій з охорони праці (голова комісії), представник Фонду за місцезнаходженням підприємства, представник первинної профспілки (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок – представник профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки – уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці), а також представник підприємства, інші особи.
       Пунктом 14 Порядку № 1232 передбачено, що Комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб – свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з`ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження.
Крім того, згідно пункту 23 Порядку № 1232, нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік, згідно з цим Порядком, протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку).
Пунктом 15 Порядку № 1232 передбачені обставини, за якими нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом. Обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є: виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; підготовка до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; виконання завдань відповідно до розпорядження роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні; проїзд на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підприємству, або іншому транспортному засобі, наданому роботодавцем відповідно до укладеного договору; використання власного транспортного засобу в інтересах підприємства з дозволу або за письмовим дорученням роботодавця чи безпосереднього керівника робіт; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов`язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця; участь у спортивних змаганнях, інших масових заходах та акціях, які проводяться підприємством самостійно або за рішенням органів управління за наявності відповідного розпорядження роботодавця; ліквідація наслідків аварії, надзвичайної ситуації техногенного або природного характеру на виробничих об`єктах і транспортних засобах, що використовуються підприємством; надання підприємством шефської (благодійної) допомоги іншим підприємствам, установам, організаціям за наявності відповідного рішення роботодавця; перебування потерпілого у транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо настання нещасного випадку пов`язане з виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків або з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів чи середовища; прямування потерпілого до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом або до будь-якого об`єкта за дорученням роботодавця; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням, у тому числі на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності; раптова серцева смерть потерпілого внаслідок гострої серцево-судинної недостатності під час перебування на підземних роботах (видобування корисних копалин, будівництво, реконструкція, технічне переоснащення і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд, проведення геологорозвідувальних робіт під землею) або після підйому потерпілого на поверхню з даною ознакою, що підтверджено медичним висновком; скоєння самогубства працівником плавскладу на суднах морського, річкового та рибопромислового флоту в разі перевищення обумовленого колективним договором строку перебування у рейсі або його смерті під час перебування у рейсі внаслідок впливу психофізіологічних, небезпечних чи шкідливих виробничих факторів; оголошення потерпілого померлим унаслідок його зникнення, пов`язаного з нещасним випадком під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків; заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого під час виконання чи у зв`язку з виконанням ним трудових (посадових) обов`язків або дій в інтересах підприємства, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що підтверджено висновком компетентних органів; одержання потерпілим травми або інших ушкоджень внаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного виробничого фактора чи середовища у процесі виконання ним трудових (посадових) обов`язків, що підтверджено медичним висновком; раптове погіршення стану здоров`я потерпілого або його смерті під час виконання трудових (посадових) обов`язків внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не пройшов обов`язкового медичного огляду відповідно до законодавства, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку; перебування потерпілого на території підприємства або в іншому місці роботи під час перерви для відпочинку та харчування, яка встановлюється згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, технологічної перерви, а також під час перебування на території підприємства у зв`язку з проведенням виробничої наради, одержанням заробітної плати, проходженням обов`язкового медичного огляду тощо або проведенням з дозволу чи за ініціативою роботодавця професійних та кваліфікаційних конкурсів, спортивних змагань та тренувань чи заходів, передбачених колективним договором, якщо настання нещасного випадку пов`язано з впливом небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком.
Перелік обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, визначений у додатку 6.
Пунктом 16 Порядку№ 1232 визначено перелік обставин, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом. Зазначені переліки є вичерпними.
Обставинами, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом, є: перебування за місцем постійного проживання на території польових і вахтових селищ; використання в особистих цілях без відома роботодавця транспортних засобів, устаткування, інструментів, матеріалів тощо, які належать або використовуються підприємством (крім випадків, що сталися внаслідок їх несправності, що підтверджено відповідними висновками); погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, якщо це не пов`язано із застосуванням таких речовин у виробничому процесі чи порушенням вимог щодо їх зберігання і транспортування, або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, до настання нещасного випадку був відсторонений від роботи, відповідно до вимог Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства або колективного договору; алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене виробничим процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком; вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами; природна смерть, смерть від загального захворювання або самогубство (крім випадків, зазначених у пункті 15 цього Порядку), що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та/або відповідною постановою про закриття кримінального провадження.
Зі змісту пунктів 14-16 Порядку № 1232 вбачається, що з`ясування обставин і причин нещасного випадку, обстеження місця настання нещасного випадку, одержання письмових пояснень потерпілого та свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, складання Акта розслідування нещасного випадку за формою Н-1, належить до компетенції комісії по розслідуванню нещасного випадку.
У разі незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держнаглядохоронпраці або його територіального органу має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі і за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії.
Пунктом 54 Порядку № 1232 передбачено, що рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено у судовому порядку у разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім`ї чи особи, яка представляє його інтереси, зі змістом затвердженого Акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ).
Таким чином, на законодавчому рівні право висловлювати незгоду з висновками роботи спеціальної комісії серед інших надано також потерпілому, членам його сім`ї чи уповноваженої 
За положеннями частини першої, частини третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша-третя статті 13 ЦПК України).
Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.
Враховуючи, що 18.07.2008 року близько 13 годині у вестибюлі головного корпуса КУ «ООКЛ» ОСОБА_2 в результаті особистих неприязнених відносин нанесла позивачці тілесні ушкодження, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку,що вони не пов`язані з виробництвом, тому вимоги про встановлення факту отримання 18.07.2008 р. виробничої травми та зобов`язання лікарні видати акт за формою Н-1 (виробнича травма) та проведення повторне розслідування нещасного випадку на виробництві є безпідставними та такими що не відповідають закону.
Посилання на те, що тілесні ушкодження є виробничою травмою так як отримані в період робочого часу оцінюється критично, їх спичинення пов`язано з особистим конфліктом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яку визнано вироком суду винною за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, а за змістом пп. 16 п. 15 Порядку нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і Акт складається при заподіянні тілесних ушкоджень іншою особою потерпілому під час виконання чи у зв`язку з виконанням ним трудових (посадових) обов`язків або дій в інтересах підприємства.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції розглянуті всі заяви ОСОБА_1 про відвід судді Середи І.В., об`єктивні та суб`єктивні критерії упередженості судді не встановлено.
Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків судів першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.
За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача ї її представника підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права та обґрунтоване наявними у справі доказами, - залишенню без змін.
Керуючись ст. 367,368,374,375,381,382,384,389,390 ЦПК  України, судова колегія,-                                                                            
ПОСТАНОВИЛА:        
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2020 року, без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 24.05.2021 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 
- 

О.С.Комлева