Ухвала                                                              
 
19 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 404/1392/16-ц
 
провадження № 61-14389св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
 
розглянув клопотання акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про розгляд справи за позовом акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 січня 
2017 року, за участю представника акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»,

 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Укрексімбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
Позовна заява мотивована тим, що 17 листопада 2008 року між ПАТ «Укрексімбанк» та приватним акціонерним товариством «Креатив» (далі - ПрАТ «Креатив»), товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Модифікованих Жирів» (далі - ТОВ «Завод Модифікованих Жирів»), приватним підприємством «Еллада» (далі - ПП «Еллада»), приватним акціонерним товариством «Яготинське ХПП», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Яготинське хлібоприймальне підприємство» (далі - ТОВ «Яготинське хлібоприймальне підприємство»), товариством з обмеженою відповідальністю «Протеїн-Продакшин» (далі - ТОВ «Протеїн-Продакшин»), товариством з обмеженою відповідальністю «Креатив Постач» (далі - ТОВ «Креатив Постач»), товариством з обмеженою відповідальністю «Креатив Трейд» (далі - ТОВ «Креатив Трейд»), товариством з обмеженою відповідальністю «Регіонпродукт-Україна» (далі - ТОВ «Регіонпродукт-Україна») укладено генеральну кредитну угоду, відповідно до умов якої з урахуванням уточнень та доповнень, банк проводить кредитні операції у межах лімітів, визначених у пункті 4.5 статті 4 генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов кредитних договорів, укладених у рамках зазначеної генеральної угоди та які є додатками до генеральної угоди, а позичальник взяв на себе обов`язок своєчасно та у повному обсязі погашати банку заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі за кредитними договорами (підпункт 5.2.7 пункту 5.2 статті 5). На забезпечення виконання зобов`язань за указаним договором, 21 серпня 2013 року та 30 липня 2014 року, між банком, позичальником та ОСОБА_1 укладено договори поруки № 151213Р27 та № 151214Р28, відповідно до умов яких поручитель взяв на себе обов`язок солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язання за кредитними договорами щодо відшкодування суми кредиту, процентів, штрафних санкцій, а також всіх та будь-яких витрат, пов`язаних з наданням та обслуговуванням кредиту. У зв`язку із неналежним виконанням вказаних кредитних зобов`язань позичальником та поручителем, станом на 16 грудня 2015 року, виникла заборгованість у розмірі 
7 839 155,57 доларів США та 57 688 633,18 грн.
 
Ураховуючи викладене, ПАТ «Укрексімбанк» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами від 21 серпня 2013 року 
№ 151213К17, від 10 червня 2014 року № 151214К12 та від 19 вересня 2014 року 
№ 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ, укладеними у рамках генеральної кредитної угоди 
від 17 листопада 2008 року № 151308N2, у розмірі 7 839 155,57 доларів США та 57 688 633,18 грн.
 
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до 
ПАТ «Укрексімбанк» про визнання договору поруки припиненим.
 
Позовна заява мотивована тим, що сторонами кредитних договорів без його повідомлення та згоди неодноразово вносились зміни до цих договорів, були змінені зобов`язання за кредитними договорами, наслідком чого збільшився обсяг відповідальності поручителя, що відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України є підставою для припинення поруки. Вважав, що порука припинилась відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки банк пред`явив вимоги до поручителя щодо стягнення заборгованості, яка виникла у період з січня 2015 року по грудень 2015 року, після спливу шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов`язання, зокрема 26 лютого 2016 року.
 
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив визнати припиненими договори поруки від 21 серпня 2013 року № 151213Р28 та від 30 липня 2014 року 
№ 1512114Р29.
 
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 серпня 2016 року позов ПАТ «Укрексімбанк» задоволено.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрексімбанк» прострочену станом на 16 грудня 2015 року заборгованість за кредитними договорами від 21 серпня 
2013 року № 151213К17, від 10 червня 2014 року № 151214К12 та від 19 вересня 2014 року № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ, укладеними у рамках генеральної кредитної угоди від 17 листопада 2008 року № 151308N2 у розмірі 7 839 155,57 доларів США та 357 688 633,18 грн.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У задоволенні зустрічного позову відмовлено.
 
Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 січня 2017 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Укрексімбанк» відмовлено.
 
Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Визнано припиненою поруку за договорами поруки від 21 серпня 2013 року 
№ 151213Р28 та від 30 липня 2014 року № 151214Р29, укладені між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрексімбанк».
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У лютому 2017 року ПАТ «Укрексімбанк» подалодо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року дану справу призначено до судового розгляду.
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У березні 2018 року справа передана до Верховного Суду.
 
18 травня 2020 року представник АТ «Укрексімбанк» - Ряба В. В. подала до Верховного Суду клопотання, у якому просить розгляд касаційної скарги АТ «Укрексімбанк» у справі № 404/1392/16-ц здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та за участю заявника касаційної скарги, повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання, явку учасників справи визнати обов?язковою.
 
Вивчивши заявлене клопотання, колегія суддів дійшла висновку про те, що воно задоволенню не підлягає з таких підстав.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга).
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Абзац другий частини першої даної статті визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.
 
Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
 
Оскільки судом касаційної інстанції не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то підстав для розгляду справи № 404/1392/16-ц за участю учасників справи немає. 
 
Керуючись статтею 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про розгляд справи за позовом акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 січня 
2017 року, за участю представника акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», - відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді: 	С. Ю. Бурлаков  	
 	В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	В. М. Коротун