ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 р. 	Справа № 480/5018/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мінаєвої О.М.
суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. 
за участю секретаря судового засідання  Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 25.09.20 року у справі № 480/5018/19
за позовом      акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"      
до            Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у Сумській області                                  
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної податкової служби, Головного управління ДПС у Сумській області, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог, просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0000555016 в частині застосування штрафної санкції на суму 34124292 грн. 85 коп., пені у розмірі 2419552 грн. 96 коп.;  № 0000545016 в частині застосування штрафної санкції на суму 2955081 грн. 52 коп., пені у розмірі 206464 грн. 40 коп.;  № 0000535016 про застосування штрафної санкції на суму 6 120 грн.  
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року у справі № 480/5018/19 адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.08.2019 р. №0000555016 в частині застосування штрафної санкції на суму 34124292 грн. 85 коп. та пені у розмірі 2419552 грн. 96 коп.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.08.2019 р. №0000545016 в частині застосування штрафної санкції на суму 2955081 грн. 52 коп. та пені у розмірі 206464 грн. 40 коп.
У задоволенні вимог у частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.08.2019 № 0000535016 про застосування штрафної санкції на суму 6120 грн. відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.
Стягнуто на користь акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби в особі Харківського управління судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом, у розмірі 19210 грн.
Відповідач, Харківське управління Офісу великих платників податків Державної податкової служби (правонаступник - Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків), не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неправильно та неповністю з`ясовано фактичні обставини, що мають істотне значення для належного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року у справі № 480/5018/19 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції дійшов протиправного висновку про помилкову кваліфікацію контролюючим органом правопорушення за статтею 127 Податкового кодексу України (далі – ПК України). Вказує, що судом першої інстанції зазначено, що оскільки за період з травня 2018 по березень 2019 року не виплачувалась заробітна плата, отже не відбувалась виплата доходу, а тому контролюючий орган протиправно застосував штрафні санкції за статтею 127 ПК України. Однак, зазначена стаття передбачає притягнення до відповідальності платника за неперерахування податків як під час виплати доходу, так і до його виплати. Відповідач зазначає, що доходи були нараховані, проте, в порушення пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податок не перерахований в строки, встановлені для місячного податкового періоду і до моменту виплати доходу. Тобто наявний факт несплати (неперерахування) податків податковим агентом до виплати доходу на користь іншого платника податку, що передбачено статтею 127 ПК України. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не враховано висновки Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі №820/11382/15. Також посилається на правильність застосування до позивача пені за порушення правил сплати податку з доходів фізичних осіб та військово збору згідно з пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України, тому вважає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.
Позивач  не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року у справі № 480/5018/19 в частині відмови в задоволенні позову, прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що неподання повідомлень про облік об`єктів оподаткування до контролюючих органів за формою №20-ОПП не охоплюється диспозицією п. 117.1 ст. 117 Податкового кодексу України, а тому вважає, що податкове повідомлення - рішення №0000535016 від 22 серпня 2019 року про застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 6120 грн. за платежем адміністративні штрафи та інші санкції є протиправним та підлягає скасуванню.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р., про що було складено акт від 30.07.2019 р. №565/28-10-50-16-07/05747991.
Відповідно до акту перевірки на момент її проведення відповідачем встановлено факти несвоєчасної виплати позивачем заробітної плати найманим працівникам за період з грудня 2016 по лютий 2019 років. На момент перевірки заборгованість з виплаченої заробітної плати складала 237736086,51 грн. Відповідачем зроблено висновок про вчинення позивачем порушення вимог ст.ст. 168, 171 та 176 ПК  України, що полягало у неперерахуванні (несплаті) до або під час виплати доходу податку на доходи фізичних осіб за квітень 2018 року — лютий 2019 року на загальну суму 51448057,77 грн., військового збору на суму 4444230,86 грн.; несвоєчасній сплаті за грудень 2016 року-квітень 2018 року податку на доходи фізичних осіб на суму 93467469,17 грн.  та військового збору 7953418,14 грн.  (т.1, а.с. 65,67).   
На підставі акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення: 
- № 0000555016, яким за платежем податок на доходи фізичних осіб застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 52758171,02 грн. та пеню у розмірі 3644859,71 грн.; 
- № 0000545016, яким застосовано штрафну (фінансову санкцію у розмірі 4540762,24 грн. та пеню у розмірі 312928,62 грн. з військового збору;  
- № 0000535016 про застосування штрафної санкції на суму 6120 грн., передбаченої ст. 117 п. 117.1 ПК України за порушення встановленого порядку взяття на облік (реєстрації) у контролюючих органах  (т.1, а.с. 16, 32, 50). 
Позивач не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст. 127 ПК  України, в зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення № 0000555016 та № 0000545016 є протиправними. Також суд дійшов висновку, що застосування пені на суми податку на доходи фізичних осіб та військовий збір, які позивачем не сплачені, не відповідає вимогам закону, тому вважає, що податкові повідомлення-рішення № 0000555016 в частині нарахування пені  у розмірі 2419552, 96 грн. з податку на доходи фізичних осіб та № 0000545016 в частині нарахування пені на суму 206464,40 грн. з військового збору є протиправними.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині  визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.08.2019 р. № 0000535016 про застосування штрафної санкції на суму 6120 грн., суд першої інстанції виходив з того, що неподання позивачем повідомлень  про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою N 20-ОПП, становить склад порушення вимог податкового законодавства, відповідальність за яке встановлена п. 117.1 ст. 117 ПК України, а тому вимоги в частині визнання протиправним та скасування штрафу, накладеного відповідачем на позивача на підставі п. 117.1 ст. 117 ПК України є необгрунтованою.  
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог з таких підстав.
Відповідно до п.п. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
У відповідності до пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.
Згідно з пп. 14.1.180 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Відповідно до ст.18 ПК України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.
Відповідно до ч. 1 ст. 109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з ч. 1 ст. 115 ПК України у разі вчинення платником податків двох або більше порушень законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо.
Відповідно до п. 127.1 ст.127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Таким чином, вимогами п. 127.1 ст. 127 ПК України встановлена відповідальність платника податків, у тому числі податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків. При цьому міра відповідальності (розмір штрафних санкцій) за правопорушення залежить від суми податку, яка не була сплачена внаслідок правопорушення, та від повторюваності правопорушення. Тобто, склад правопорушення за цією нормою передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулись.
Відповідно до п.126.1ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Норми статті 126 ПК України застосовуються, коли має місце несвоєчасна сплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що диспозиція статті 127 ПК України передбачає три форми її вчинення - не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків при виплаті доходів. Таким чином, податкове правопорушення, передбачене ст. 127 ПК України, за своїм характером полягає у не нарахуванні та/або неутриманні та/або несплаті податку при виплаті доходу на користь іншого платника.
Тобто, порушення, передбачене ст. 127 ПК України, є вчиненим (закінченим) саме з моменту виплати доходу на користь іншого платника без нарахування (утримання або сплати) податку незалежно від того, яка саме із вказаних дій була вчинена під час проведення виплати доходу щодо одного чи кількох платників податку або ж такі ді були вчинені сукупно.
В подальшому, під час проведення інших виплат, таке ненарахування (неутримання або несплата) є іншими діями, які містять ознаки складу податкового правопорушення, передбаченого ст. 127 Кодексу.
Тобто, елементом, який повинен бути досліджений під час проведення перевірки, є саме проведення виплати доходу іншим платникам податків.
Положення статті 126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.
Статтею 127 ПК України встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено ст.126 ПК України), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.
Тобто, якщо платник податку при виплаті вже нарахованої заробітної не здійснив одночасно з такою виплатою перерахування податку до бюджету, то в такому випадку підлягає застосуванню штраф в порядку ст.127 ПК України і розмір такого штрафу залежить кількості разів допущених таких порушень.
Колегія суддів встановила, що в ході проведеної перевірки були встановлені як факти несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, про, що свідчать розрахунки, за які застосовано штрафні санкції відповідно до ст. 126 ПК, так і факт несплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, за які застосовано відповідальність за ст. 127 ПК України.
Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому, платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу. Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого п.169.4 ст.169 ПК України та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.
За змістом ст.127 ПК України, розмір штрафних (фінансових) санкцій за вчинення відповідного порушення визначається (обчислюється) виходячи із кількості вчинених порушень платником податків (податковим агентом) протягом певного періоду часу.
Кваліфікуючою ознакою (повторюваністю) застосування збільшених розмірів штрафів, визначених ст.127 ПК України, є допущення податковим агентом декількох правопорушень, передбачених диспозицією цієї статті (ненарахування, неутримання, та/або несплата податків), протягом 1095 днів, а не факт їх виявлення (визначення) контролюючим органом.
Тому, у разі виявлення під час проведення контролюючим органом однієї перевірки податкового агента декількох випадків ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) сум податку до або під час виплати ним доходу на користь іншого платника податку, відповідно до кількості вчинених податкових правопорушень протягом встановленого строку (одне, два, три і більше), застосуванню підлягають збільшені розміри штрафних санкцій, передбачених ст.127 ПК України - 25%, 50% та 75%.
З розрахунку штрафних санкцій та пені встановлено, що за перевіряємий період, уповноваженими особами відповідача виявлено, що акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" неодноразово порушувало податкове законодавство в частині несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, в результаті чого за перше порушення до позивачу застосовано суму штрафної санкції у розмірі 25% суми податку, що підлягало нарахуванню та/або сплаті до бюджету податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, за друге порушення, вчинене повторно протягом 1095 днів з дати першого - у розмірі 50% та надалі у розмірі 75% (аналогічні дії, вчинені платником податків (підприємством) протягом 1095 днів втретє та більше).
Таким чином колегія суддів вважає помилковим посиланням суду першої інстанції на неправомірне застосування до підприємства позивача податковим органом сум (розміру) штрафних санкцій, передбачених ст.127 ПК України.
Водночас, якщо виплата доходу передувала сплаті податку, податковий агент має нести відповідальність на підставі ст.127 ПК України.
При цьому, розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості вчинених порушень протягом певного періоду часу. Кваліфікуючою ознакою (повторюваністю) застосування збільшених розмірів штрафів, визначених ст.127 ПК України, є допущення податковим агентом декількох правопорушень, передбачених диспозицією цієї статті (ненарахування, неутримання та/або несплата податків), протягом 1095 днів, а не факт їх виявлення (визначення) контролюючим органом.
Отже, у разі виявлення під час однієї перевірки податкового агента декількох випадків ненарахування (неутримання, несплати) сум податку під час виплати доходу на користь громадян, застосуванню підлягають збільшені розміри штрафних санкцій, передбачені ст. 127 Податкового кодексу України, відповідно до кількості вчинених податкових правопорушень.
У разі невиплати нарахованого доходу на користь громадян та несплати утриманого податку податковий агент має нести відповідальність, визначену ст.127 ПК України.
Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеного у постановах від 02.03.2018 у справі №820/6196/16, від 22.05.2018 у справі №820/6437/16, від 31.07.2018 у справі №820/4767/17.
Колегія суддів також враховує висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 21.01.2020 у справі №820/11382/15, у якій суд касаційної інстанції зазначає, що податковим правопорушенням відповідно до ст.126 ПК України є вчинення дії (платником податку) щодо фактичної сплати узгодженої суми грошового забезпечення, але з затримкою (несвоєчасно).
На підставі аналізу зазначених норм права судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зробила правовий висновок, що несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків є підставою для накладення штрафу згідно ст.127 ПК України. Розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості разів допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.
Отже, встановлені колегією суддів обставини справи свідчать про те, що акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" як податковим агентом, допущено несплату (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету при його нарахуванні та утриманні з доходу працівників у вигляді заробітної плати, що відповідає складу порушення, передбаченого ст.127 ПК України.
Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 14.02.2020 у справі №817/1272/18, кваліфікуючою ознакою застосування відповідальності, передбаченої статтею 127 ПК України, є порушення саме податковим агентом встановлених правил щодо утримання податку у джерела виплати доходу. Джерелом виплати доходу є заробітна плата, з якої податковим агентом утримано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, але не перераховано у встановлені терміни до бюджету.
З розрахунку штрафних санкцій та пені з військового збору, за які застосовано санкції на підставі статті 127 ПК України, колегія суддів встановила, що військовий збір станом на момент проведення перевірки взагалі не було сплачено починаючи з квітня 2018 року (терміном сплати 30.05.2018 року) і по кінець перевіряємого періоду - лютий 2019 року (терміном сплати 30.03.2019 року). За ці періоди не було встановлено факту сплати взагалі. Тому, відсутні підстави для застосування штрафу за ст. 126 ПК України, оскільки штрафна санкція застосовується у відсотках від погашеної суми. Тобто, акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" не сплачено (не перераховано) податку як податковим агентом, що відповідає складу податкового правопорушення, передбаченого ст.127 ПК України.
Тому колегія суддів вважає, що контролюючим органом були правильно кваліфіковані правопорушення, виявлені в ході проведеної перевірки, отже спірні податкові повідомлення- рішення прийняті у повній відповідності до норм законодавства.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень від 22.08.2019 р. № 0000555016 в частині нарахування пені у розмірі 2419552,96 грн. з податку на доходи фізичних осіб та № 0000545016 в частині застосування пені на суму 206 464,40 грн. з військового збору. 
Щодо доводів апеляційної скарги позивача про скасування податкового повідомлення - рішення №0000535016 від 22 серпня 2019 року, яким застосовано до нього штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 6120 грн. за платежем адміністративні штрафи та інші санкції, колегія суддів зазначає наступне.
З акту перевірки встановлено, що в ході проведення перевірки відповідачем виявлено 12 фактів неподання позивачем повідомлення за формою № 20-ОПП про об`єкти оподаткування. Позивач, не заперечуючи самого факту неподання повідомлень, вважає, що такі дії не становлять склад порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 117 ПК України.
Відповідно до ст. 117 п. 117.1 ПК України (у редакції на момент винесення податкового повідомлення-рішення) неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 510 гривень.
Відповідачем застосовано до позивача штраф у зазначеному розмірі за кожним з випадків неподання повідомлення.
Відповідно до ст. 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. З метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу. Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків. 
Порядок обліку об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням врегульовано розділом VIII “Порядку обліку платників податків і зборів”, затверденого Наказом Міністерства фінансів України  від 09.12.2011 № 1588 (далі Порядок). Відповідно до п. п.  8.1, 8.2, 8.4, 8.5 Порядку платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом. Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України. Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою N 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. У разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за формою N 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни.
Таким чином, колегія суддів вважає, що відомості щодо об`єктів оподаткування об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, є частиною облікових даних платника податків, оскільки у  зв`язку з такими об`єктами у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що неподання позивачем повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою N 20-ОПП становить склад порушення вимог податкового законодавства, відповідальність за яке встановлена ст. 117 п. 117.1 ПК України. 
Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права та є законним і обґрунтованим.
В силу ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 22.08.2019 року № 0000555016, № 0000545016, № 0000535016., відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з врахуванням всіх обставин справи.  
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийняті оспорюваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, тому дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкові повідомлення-рішення від 22.08.2019 р. №0000555016 в частині застосування штрафної санкції на суму 34124292 грн. 85 коп. та пені у розмірі 2419552 грн. 96 коп., №0000545016 в частині застосування штрафної санкції на суму 2955081 грн. 52 коп. та пені у розмірі 206464 грн. 40 коп.   
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У відповідності до ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року у справі № 480/5018/19 підлягає скасуванню із прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року у справі № 480/5018/19 скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення від 22.08.2019 №0000555016 в частині застосування штрафної санкції на суму 34124292 грн. 85 коп. та пені у розмірі 2419552 грн. 96 коп. та визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.08.2019 №0000545016 в частині застосування штрафної санкції на суму 2955081 грн. 52 коп. та пені у розмірі 206464 грн. 40 коп.
Прийняти постанову, якою в цій частині позовних вимог відмовити.
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 р. у справі №480/5018/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко   	
Постанова складена в повному обсязі  07.06.21 р.