ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 квітня 2021 року           справа №200/8113/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                       Блохіна А.А.
                                  Сіваченка І.В.
при секретарі судового засідання Антонюк А.С.,
за участю сторін по справі: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Пономарьов А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного від 24 грудня 2020 року (повний текст складений 28 грудня 2020 року у м.Слов`янськ) та додаткове рішення від 30 грудня 2020 року Донецького окружного адміністративного (повний текст складений 28 грудня 2020 року у м.Слов`янськ) (суддя – Голубова Л.Б.) у справі №200/8113/20-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Шиппінг» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та часткове скасування податкових повідомлень – рішень від 07.08.2020 року на загальну суму 5546081,25 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень від 07.08.2020 року на загальну суму 5 546 081,25 гривень: - форми «В1» № 0001180402 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в частині суми 2 575 000,00 гривень та застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині суми 643 750,00 гривень; - форми «В3» № 0001190402 про зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість в частині суми 1 032 662,43 гривень; - форми «В4» №0001160402 про зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість в частині суми 24 011,73 гривень; - форми «ПН» № 0001200402 про застосування штрафних санкцій за відсутність реєстрації податкових накладних в частині суми 1 270 657,14 гривень з урахуванням заяви від 02.12.2020 про зменшення позовних вимог.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року позов задоволено, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій від 07.08.2020 року: - форми «В1» № 0001180402 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в частині суми 2 575 000,00 гривень та застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині суми 643 750,00 гривень; - форми «В3» № 0001190402 про зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість в частині суми 1 032 662,43 гривень; - форми «В4» № 0001160402 про зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість в частині суми 24 011,73 гривень; - форми «ПН» № 0001200402 про застосування штрафних санкцій за відсутність реєстрації податкових накладних в частині суми 1 270 657,14 гривень.
Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року стягнуто з Головного управління ДПС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Шиппінг» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 75000,00 грн.; на проведення судово-економічної експертизи у розмірі 69000,00 грн.; судові витрати на прибуття представника позивача до суду у розмірі 3259,60 грн..
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач зазначив, що ним правомірно було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, оскільки при здійсненні перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, пп. 182.2.1 п. 186.2 ст. 186, п. 187.1, п. 187.8 ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п. 190.2 ст. 190, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п. 208.2, п. 208.3 ст. 208 Податкового кодексу України, ст. 3-9 Закону України «Про бухгалтерський облік», п. 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21, що призвело до завищення бюджетного відшкодування за квітень 2020 року на суму 2658 580,00 гривень, відмовлення у бюджетному відшкодуванні за квітень 2020 року на суму 1041 420,00 гривень, завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 41 278,00 гривень. 
Щодо додаткового рішення відповідач зазначив, що задовольняючи заявлені позивачем витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників для стягнення витрат на прибуття представника позивача до суду у розмірі 3259,60 грн., судом першої інстанції не враховано, що відповідно до п.1 ст.135 КАС України –ці витрати несуть сторони. Відповідач також зазначив, що оскільки судово-економічна експертиза здійснена на замовлення позивача за власною ініціативою, то витрати на її складання в розмірі 69000,00 грн. не відносяться до складу судових витрат. Крім того, вимоги щодо стягнення на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими, безпідставно завищеними, не підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами.
Під час судового розгляду справи та у відзиві на апеляційну скаргу позивач проти доводів апеляційних скарг заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач зареєстроване та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа з 15.10.2003 року з кодом 32487252, про що зазначено в свідоцтві про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 286544 та виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Основним видом діяльності позивача є, зокрема код КВЕД 50.10 пасажирський морський транспорт та код КВЕД 50.20 вантажний морський транспорт, про що також зазначено у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за квітень 2020 року, за результатами якої складено акт від 13 липня 2020 року № 631/05-99-04-02/32487252 та прийняті податкові повідомлення-рішення від 07.08.2020 року:
- форми «В1» № 0001180402 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 2658 580,00 гривень та застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині суми 664645,00 гривень;
- форми «В3» № 0001190402 про зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість в частині суми 1041 420,00 гривень;
- форми «В4» № 0001160402 про зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість в частині суми 41 278,00 гривень;
- форми «ПН» № 0001200402 про застосування штрафних санкцій за відсутність реєстрації податкових накладних в частині суми 1271 918,29 гривень, які позивач оскаржує частково.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, після відкриття провадження у цій справі позивач замовив проведення експертизи, на вирішення експертів поставлено наступні питання:
1. Чи підтверджуються документально висновки акту перевірки від 13.07.2020                                     №631/05-04-49-02/32487252 щодо заниження податкового зобов`язання з ПДВ в жовтні 2019 року, листопаді 2019 року, грудні 2019 року на суму 1057271,07 гривень по рядку 6 декларації з ПДВ за господарськими операціями з нерезидентом Glander International Bunkering (Geneva) Sar (Женева)?
2. Чи підтверджуються документально висновки акту перевірки від 13.07.2020р.                                   №631/05-04-49-02/32487252 щодо заниження податкового зобов`язання з ПДВ в жовтні 2019 року, листопаді 2019 року, грудні 2019 року на суму 285818,47 гривень по рядку 6 декларації з ПДВ за господарськими операціями з нерезидентом Flag BG Ltd (Болгарія)?
3. Чи підтверджуються документально висновки акту перевірки від 13.07.2020р.                                     №631/05-04-49-02/32487252 щодо заниження податкового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 1255922,20 гривень вартості лоцманських послуг, портових, швартових послуг, послуг для бункеровки водою, послуг прийняття підсланевих та фекальних вод, буксирування, залучення катеру для обслуговування екіпажу, які ТОВ «Дельта Шиппінг» надано фрахтувальникам за період червень грудень 2018 року, березень 2019 квітень 2020 року?
4. Чи підтверджується документально перевищення задекларованих сум в додатку №3 за квітень 2020 року та додатку №2 за березень 2020 року податкових декларацій з податку на додану вартість ТОВ «Дельта Шиппінг», за умови виправлення технічних помилок з перенесення даних з податкової звітності за грудень 2019 року, лютий 2020 року і березень 2020 року до додатку №2 декларації з ПДВ за березень 2020 року?
5. Чи підтверджуються висновки акту перевірки від 13.07.2020р. №631/05-04-49-02/32487252 про те, що заявлення ТОВ «Дельта Шиппінг» бюджетного відшкодування в квітні 2020 року було здійснено при відсутності від`ємного значення на суму 1004768,66 гривень, за умови виправлення технічних помилок з перенесення даних з податкової звітності за грудень 2019 року, лютий 2020 року і березень 2020 року до податкової звітності за березень 2020 року?
За наслідками проведеної експертизи судовими експертами Педь Іриною Валеріївною та ОСОБА_2 01 грудня 2020 року складено висновок експертів №1041/48501 за результатами комісійної судово-економічної експертизи за запитом ТОВ «Дельта Шиппінг» (а.с.98-224 том 17).
Частинами першою - третьою статті 101 КАС України встановлено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. 
За приписами частин першої, шостої, сьомої статті 104 КАС України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Наданий позивачем висновок експертів №1041/48501 за результатами комісійної судово-економічної експертизи від 01 грудня 2020 року, відповідає наведеним вище вимогам КАС України, а тому колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції наведений висновок правомірно прийнято в якості належного доказу по справі.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, підставою для прийняття спірних рішень послужив висновок податкового органу про порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, пп. 182.2.1 п. 186.2 ст. 186, п. 187.1, п. 187.8 ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п. 190.2 ст. 190, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п. 208.2, п. 208.3 ст. 208 Податкового кодексу України, ст. 3-9 Закону України «Про бухгалтерський облік», п. 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21, що призвело до завищення бюджетного відшкодування за квітень 2020 року на суму 2 658 580,00 гривень, відмовлення у бюджетному відшкодуванні за квітень 2020 року на суму 1 041 420,00 гривень, завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 97880 гривень.
Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлена відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого абзацом другим п.120-.2 ст.120- ПК України, податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних: - на порушення п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України за жовтень-грудень 2019 року, квітень 2020 року на суму ПДВ 2601 534,03 грн.; - на порушення п.201.10 ст.201 ПК України несвоєчасно зареєстрований розрахунок коригування із затримкою реєстрації на 54 календарних дні на суму ПДВ «-« 3381,80 грн..
Згідно висновків, викладених в акті перевірки, позивачем на порушення п.186.3 ст.186, п.187.8 ст.187, п.190.2 ст.190, п.208.2, п.208.3 ст.208 Податкового кодексу України заниження податкових зобов`язань з вартості портових послуг та послуг заправки судна дизельним паливом Glander International Bunkering (Geneva) Sar (Швейцарія), FLAG BG LTD (Болгарія) на суму 1343089,54 гривень.
Актом перевірки встановлено, що Glander International Bunkering (Geneva) Sar (Женева) надає послуги з заправки суден дизельним паливом, які є допоміжні в транспортно-експедиторській діяльності на території суден України («судно України» означає національну належність судна, на яке поширюється юрисдикція України»), тому, на думку відповідача, податкове зобов`язання з ПДВ виникає за місцем фактичного постачання послуги (судна України «Славутич 15», «Славутич 16»).
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між позивачем та Glander International Bunkering (Geneva) Sar (Швейцарія) було укладено контракт про надання послуг по бункеровці суден від 20.05.2019 року № 20/05/19, за яким Glander International Bunkering (Geneva) Sar (постачальник) зобов`язувався поставляти на судна позивача - теплоходи «Славутич 15» та «Славутич 16» суднове паливо за допомогою власних підрозділів та/або контрагентів в портах Чорного та Азовського морів, включаючи, проте не обмежуючись, портами Бургас, Констанца, Галац.
Відповідно до актів прийому-передачі товару до контракту від 20.05.2019р. №20/05/19, постачальник передав, а замовник прийняв дизельне паливо MGO для «Славутич-15» та «Славутич-16» в п. Бургас (Болгарія) за період жовтень 2019 грудень 2019 року у кількості 282,724 т загальною вартістю 217476,85 дол. США, що за курсом НБУ на дату здійснення операції еквівалентно 5286355,32 гривень, в тому числі: за жовтень 2019 року 109,5280 т на суму 2088124,29 гривень; за листопад 2019 року 88,9410 т на суму 1638457,09 гривень; за грудень 2019 року 84,2550 т на суму 1559773,94 гривень.
Таким чином, позивач зобов`язаний оплатити постачальнику Glander International Bunkering (Geneva) Sar 217476,84 дол. США, що за курсом НБУ на дату здійснення операції еквівалентно 5286355,00 гривень.
Відповідач вважає територію суден позивача «Славутич-15» та «Славутич-16», що знаходилися за кордоном не просто територією України в межах міжнародного права, а митною територією України для цілей оподаткування у розумінні Податкового кодексу України.
Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Підпунктом 186.2.1 пункту 186.2 статті 186 ПК України передбачено, що місцем постачання послуг є: місце фактичного постачання послуг, пов`язаних з рухомим майном, а саме:
а) послуг, що є допоміжними у транспортній діяльності: навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види послуг;
б) послуг із проведення експертизи та оцінки рухомого майна;
в) послуг, пов`язаних із перевезенням пасажирів та вантажів, у тому числі з постачанням продовольчих продуктів і напоїв, призначених для споживання;
г) послуг із виконання ремонтних робіт і послуг із переробки сировини, а також інших робіт і послуг, що пов`язані з рухомим майном;
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (пункт 187.1 ст. 187 ПК України).
При цьому, п. 187.8 ст. 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.
Відповідно до п. 190.2 ст. 190 ПК України для послуг, які постачаються нерезидентами на митній території України, базою оподаткування є договірна (контрактна) вартість таких послуг з урахуванням податків та зборів, за винятком податку на додану вартість, що включаються до ціни постачання відповідно до законодавства. Визначена вартість перераховується в національну валюту за валютним (обмінним) курсом Національного банку України на дату виникнення податкових зобов`язань. У разі отримання послуг від нерезидентів без їх оплати база оподаткування визначається, виходячи із звичайних цін на такі послуги без урахування податку.
Згідно з пп.14.1.211 п.14.1 ст.14 ПК України, ввезення товарів на митну територію України, вивезення товарів за межі митної території України сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку, відповідно до Митного кодексу України.
Відповідно до ст. 9 Митного кодексу України територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України, становлять митну територію України.
Згідно з п. 1 ст. 430 Митного кодексу України, вільна митна зона це відповідним чином облаштована територія або склад, що призначені для зберігання товарів під митним контролем, їх переробки та/або виробництва нових товарів.
За приписами ст. 2 Закону України «Про виключну (морську) економічну зону України» виключну (морську) економічну зону України становлять морські райони, зовні прилеглі до територіального моря України, включаючи райони навколо островів, що їй належать.
Ширина виключної (морської) економічної зони становить до 200 морських миль, відлічених від тих самих вихідних ліній, що і територіальне море України.
Крім того, ПК України не ототожнює територію морського судна та територію держави, в межах митної території якої здійснюється перевезення.
Підпунктом 186.1.1 п. 186.1 ст. 186 ПК України передбачено, якщо постачання товарів здійснюється для споживання на борту морських та повітряних суден або у поїздах на ділянці пасажирського перевезення, що здійснюється в межах митної території України, місцем постачання вважається пункт відправлення пасажирського транспортного засобу.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до контракту від 20.05.2019р. №20/05/19 зобов`язанням постачальника-нерезидента Glander International Bunkering (Geneva) Sar (Женева) є постачання судового палива на судна замовника ТОВ «Дельта Шиппінг».
Згідно договірних зобов`язань замовника позивач мав забезпечити прийняття палива на судно і оплатити придбаний в іноземному порту товар.
Отже, моментом виконання обов`язку постачальника Glander International Bunkering (Geneva) Sar (Женева) є момент прийняття ТОВ «Дельта Шиппінг» палива на судно.
Відтак, доставка палива від місця його придбання постачальником Glander International Bunkering (Geneva) Sar (Женева) до судна замовника ТОВ «Дельта Шиппінг» та заправка судна паливом є невід`ємною складовою зобов`язань постачальника з постачання судового палива, тому висновки відповідача про те, що за контрактом від 20.05.2019р. №20/05/19 постачальником Glander International Bunkering (Geneva) Sar (Женева) замовнику ТОВ «Дельта Шиппінг» надавалися окремі транспортні послуги з доставки палива на судно та послуги із заправки судна паливом, які є невід`ємною складовою його зобов`язань з постачання судового палива.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до визначення митної території України, наведеного в статті 9 Митного кодексу України, та у розумінні підпункту 186.2.1 пункту 186.2 статті 186 ПК України судна позивача «Славутич-15», «Славутич-16» не є митною територією України, а тому господарська операція з поставки на ці судна за кордоном, а саме: в п. Бургас (Болгарія) дизельного палива MGO у кількості 282,7240 т загальною вартістю 5286355,32 гривень відповідно до умов контракту від 20.05.2019р. №20/05/19 не є операцією з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України, а тому висновок податкового органу щодо заниження позивачем податкового зобов`язання не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Актом перевірки встановлено заниження податкових зобов`язань позивача на суму 1343089,54 гривень, що відбулось, в тому числі за рахунок заниження податкових зобов`язань з вартості послуг, отриманих від нерезидента Flag BG Ltd. (Болгарія) згідно агентської угоди від 01.08.2018р. №1, місце постачання яких визначено на митній території України на суму 285818,47 грн., у т. ч. по періодах: жовтень 2019 року 105373,95 гривень; листопад 2019 року 51575,93 гривень; грудень 2019 року 128868,59 гривень.
Зазначений нерезидент Flag BG Ltd. (Болгарія) надавав позивачу допоміжні та агентські послуги, місцем надання яких, на думку відповідача, є митна територія України, а тому податкове зобов`язання з ПДВ виникає за місцем фактичного постачання послуги - судна позивача «Славутич15» та «Славутич 16».
На підставі вищевикладеного актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.186.3 ст.186, п.187.8 ст.187, п.190.2 ст.190, п.198.5 ст.198, п.208.2, п.208.3 ст.208 ПК України.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, пунктом 1.00 агентської угоди від 01.08.2018р. №1, укладеної між позивачем (судновласник) та Flag BG Ltd (Болгарія) (агент), судновласник призначає агента, як агента для надання послуг з морського агентування суден т/х «Славутич-15», т/х «Славутич-15», що заходять в порт Бургас (Болгарія).
Сума за договором складається з суми виставлених фінальних дисбурсментських рахунків, остаточний розрахунок проводиться згідно фінальних дисбурсментських рахунків від агента (пп. 4.3 та пп. 4.4 п. 4 агентської угоди від 01.08.2018р.).
Відповідно до п. 2.01 агентської угоди від 01.08.2018р., агент надає послуги з морського агентування, діє від імені, за дорученням та за рахунок судновласника.
Пунктом 2.02 агентської угоди від 01.08.2018р. передбачено, що агент виконує всі формальності та вимоги, пов`язані з заходом судна в порт та виходом з нього, такими як митні та санітарні огляди, сплата встановлених зборів, отримання різних документів та інше: своєчасно забезпечує судно буксирами, лоцманами; сприяє в організації та здійсненні вантажних операцій; регулярно інформує судновласника про прихід судна, про хід вантажних та допоміжних операцій; регулярно інформує судновласника про прихід судна, про хід вантажних та допоміжних операцій; регулярно інформує капітана про звичаї, правила, обов`язкові постанови та інші інформаційні дані, які діють в цьому порту або портах; готує та оформляє всі необхідні документи; виконує окремі доручення капітана, судновласника.
Відповідно до пп. 4.01 п.4 агентської угоди від 01.08.2018р., валюта договору та валюта платежу євро.
З наведеного вбачається, що послуги з морського агентування, які є предметом агентської угоди від 01.08.2018р., є послугами, пов`язаними з морськими перевезеннями, тобто основним видом діяльності позивача.
Згідно умов агентської угоди від 01.08.2018 року за послуги з морського агентування по заходу суден т/х «Славутич-15» та т/х «Славутич-16» в п. Бургас (Болгарія) позивач  за період жовтень - грудень зобов`язаний сплатити постачальнику Flag BG Ltd. (Болгарія) 53202,00 євро, що за курсом НБУ на дату здійснення операції еквівалентно 1429092,37 гривень.
Актом виконаних робіт (послуг) від 30.01.2020 року №3 до агентської угоди від 01.08.2018 року підтверджується здійснення господарських операцій, за якими у період з 15.07.2019 року по 30.12.2019 року позивачем отримано від нерезидента послуги морського агентування по заходу суден т/х «Славутич-15» та т/х «Славутич-16» в порт Бургас (Болгарія) на загальну суму 111437,00 євро (що за курсом НБУ на дату складання акту виконаних робіт (послуг) еквівалентно 3045049,46 гривень, у т.ч. за період жовтень - грудень 2019 року на суму 53202,00 євро, що за курсом НБУ на дату здійснення операції еквівалентно1429092,37 гривень.
Як вже встановлено судом вище, відповідно до визначення митної території України, наведеного в статті 9 Митного кодексу України, судна позивача «Славутич-15» та «Славутич-16» не є митною територією України, а тому господарські операції, отримані від нерезидента Flag BG Ltd. (Болгарія) з послуг морського агентування по заходу суден т/х «Славутич-15» та т/х «Славутич-16» в порт Бургас (Болгарія) на загальну суму 111437,00 євро відповідно до умов агентської угоди від 01.08.2018 року не є операцією з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено заниження позивачем податкового зобов`язання з ПДВ в жовтні 2019 року, листопаді 2019 року, грудні 2019 року на суму 285818,47 гривень  за господарськими операціями з нерезидентом Flag BG Ltd (Болгарія).
Актом перевірки також  встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань з вартості лоцманських послуг, портових, швартових послуг, послуг для бункеровки водою, послуг прийняття підсланевих та фекальних вод, буксирування, залучення катеру для обслуговування екіпажу, послуги телефонного зв`язку, телеграфу, тощо, які надаються фрахтувальникам за період виникнення від`ємного значення на суму 1255922,20 гривень.
Відповідач вважає, що позивач  при перевезенні вантажів контрагентів ТОВ «Метінвест-Шиппінг», ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт», ПП «Укрхімтрест» та ТОВ «Убдизель» не врахувало у вартості фрахту витрати з придбання у ТОВ «Морське агентство «Трансмет» та ТОВ «Портінвест Лоджистік» послуг (портових, швартових послуг, послуг для бункеровки водою, послуг прийняття підсланевих та фекальних вод, буксирування, залучення катеру для обслуговування екіпажу, послуги телефонного зв`язку, телеграфу) у повному обсязі, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 1255922,20 гривень в порушення вимог п.185.1 ст.185, пп.186.2.1 п.186.2 ст.186, п.187.1 ст.187, ст.188, п.189.1 ст.189 ПК України.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між  позивачем (судновласник) та контрагентами ПП «Укрхімтрест», ТОВ «Убдизель», ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт», ТОВ «Метінвест-Шиппінг» були укладені наступні договори на перевезення:
- від 25.03.2019 року №01/19 та від 07.05.2019 №02/19 з ПП «Укрхімтрест» (фрахтувальник);
- від 07.03.2020 року №02/2020 з ТОВ «Убдизель» (фрахтувальник);
- від 02.03.2020 року №01/2020, з ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт» (фрахтувальник);
- від 24.04.2020 року №2404-02, від 29.05.2018 №04-05/18 МШ ОФ з ТОВ «Метінвест-Шиппінг» (фрахтувальник).
В п. 3 договорів на перевезення, визначена ділянка, на якій здійснюється перевезення, а саме:
- причал терміналу Дніпровський, Херсон Кам`янський термінал т/х «Славутич-16» або т/х «Славутич-15» за договором на перевезення від 25.03.2019р. №01/19;
- причал термінала «….», Миколаїв Кам`янський термінал т/х «Славутич-16» або т/х «славутич-15» за договором на перевезення від 07.05.2019р. №02/19;
- причал Нікопольського річкового АСК «Укррічфлот», м. Нікополь вул. Паромна, 26 Кам`янський термінал на т/х «Славутич-16» за договором на перевезення від 07.03.2020р. №02/2020);
- причал термінала «ЧСЗ», Миколаїв Кам`янський термінал т/х «Славутич-16» або т/х «Славутич-15» (договір на перевезення від 02.03.2020р. №01/2020).
Навантаження проводиться на повну вантажомісткість/ вантажопідйомність судна.
Згідно зі ст.13 договорів на перевезення (мовою оргиналу) «Судновладелец» имеет право на буксировку судна топливом, водой, сдачу фекальных, льяльных вод, мукора, а также на снабжение судна в период выполнения перевозок».
У відповідності  зі ст.14 договорів «Все сборы/налоги на груз/фрахт/страхование груза за счет фрахтователя. Любые административные, портовые сборы сборы/налоги в местах погрузки/выгрузки, а также проход по реке Днепр, сборы/налоги на судно/флаг/экипаж за счет судовладельца».
Відповідно до ст. 20 Рекомендованих загальних універсальних чартерів балтійської і міжнародної морської ради (переглянутий в 1922, 1976 і 1994 роках) кодова назва «Дженкон» від 29.05.2018 року     №04-05/18 МШ ОФ та від 24.04.2020 року №2404-02, укладених між позивачем (судновласник) та ТОВ «Метінвест-Шиппінг» (фрахтувальник), фрахтувальник зобов`язується надати вантаж для перевезення, завантажувати та вивантажувати його за свій рахунок, а судновласник доставити вантаж до місця призначення.
Господарські операції, пов`язані з виконанням вищезазначених договорів, сторонами оформлено актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідно до яких позивачем (виконавець) були проведені роботи (надані послуги) для фрахтувальників: ПП «Укрхімтрест», ТОВ «Убдизель», ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт» та ТОВ «Метінвест Шиппінг», а саме: фрахт за перевезення вантажу (металобрухт, сталеві заготовки у кількості 200816,40 т) на загальну суму 95774629,40 гривень, у т. ч. ПДВ 1520744,60 гривень у періоді - червень 2018 року грудень 2018 року, березень 2019 року грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року.
Судовими експертами при дослідженні вказаних господарських операцій з зазначеними вище фрахтувальниками та наданих позивачем облікових регістрів встановлене наступне.
- Аналіз рахунку 79 «Фінансові результати» за 2018 рік, 2019 рік, 1 півріччя 2020 року;
- Оборотно-сальдова відомість по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками» за березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року;
- Оборотно-сальдова відомість по рахунку 70 «Доходи від реалізації» за січень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 квітень 2020 року.
Відповідно до наданих на дослідження облікових регістрів, за кредитом рахунків 70 «Доходи від реалізації», 71 «Інший операційний дохід», 73 «Інші фінансові доходи», 74 «Інші доходи» відображено визнання доходів у звітному періоді, які в подальшому списано в порядку закриття на фінансові результати (з дебету рахунка 70, 71, 73, 74 в кредит рахунку 79 «Фінансові результати») на загальну суму 113745369,51 грн. (без ПДВ), а саме за:- 2018 рік на суму 41186800,04 гривень; - 2019 рік на суму 56060591,32 гривень; - 1 півріччя 2020 року на суму 16497978,15гривень, в тому числі, за дебетом рахунку 36 Розрахунки з покупцями та замовниками» в кореспонденції з кредитом рахунку 70 «Доходи від реалізації» визнані доходи від реалізації послуг ПП «Укрхімтрест», ТОВ «Убдизель», ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт» та ТОВ «Метінвест Шиппінг» за договорами на перевезення та чартерах від 29.05.2018 №04-05/18 МШ ОФ та від 24.04.2020 №2404-02 на загальну суму 95774629,40 гривень, у т. ч. ПДВ 1520744,60 гривень:- ПП «Укрхімтрест» у сумі 6567784,48 гривень, у т.ч. ПДВ 1094630,74гривень;- ТОВ «Убдизель» у сумі 336003,20 гривень, у т.ч. ПДВ 56000,53 гривень;- ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт» у сумі 1463512,50 гривень, у т.ч. ПДВ 243918,75гривень; - ТОВ «Метінвест Шиппінг» у сумі 87407329,22 гривень, у т.ч. ПДВ 126194,57 гривень.
Відтак, в бухгалтерському обліку позивача відображено визнання доходів за період червень 2018 грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року на суму 95774629,40 гривень, у т.ч. ПДВ 1520744,60 гривень від реалізації послуг з перевезення, за договорами, укладеними з ПП «Укрхімтрест», ТОВ «Убдизель», ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт», ТОВ «Метінвест Шиппінг» фрахт за перевезення вантажу (металобрухт, сталеві заготовки), які в подальшому списано в порядку закриття на фінансові результати.
Щодо отримання коштів за проведені роботи (надані послуги) від ПП «Укрхімтрест», ТОВ «Убдизель», ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт» та ТОВ «Метінвест Шиппінг» позивачем надано рахунки-фактури та виписки банку за період червень 2018 грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року.
Згідно з виписками банку, відкритими у АТ «Альфа Банк» МФО (300346) у АТ «Піреус Банк МКБ» МФО (300658), надійшли грошові кошти від ПП «Укрхімтрест», ТОВ «Убдизель», ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт» та ТОВ «Метінвест Шиппінг» за період червень 2018 грудень 2018, березень 2019 грудень 2019, січень 2020, березень квітень 2020 у сумі 95774629,40 гривень, у т.ч. ПДВ 1520744,60 гривень з призначенням платежу: «сплата за перевезення, оплата за морське перевезення, оплата фрахту за перевезення згідно рах.», у т. ч. від: - ПП «Укрхімтрест» у сумі 6567784,48 гривень, у т.ч. ПДВ 1094630,74 гривень;- ТОВ «Убдизель» у сумі 336003,20 гривень, у т.ч. ПДВ 56 000,53 гривень; - ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт» у сумі 1463512,50 гривень, у т.ч. ПДВ 243918,75 гривень; - ТОВ «Метінвест Шиппінг» у сумі 87407329,22 гривень, у т.ч. ПДВ 126194,57 гривень.
Зведені дані основних реквізитів рахунків-фактур та виписок банку за період червень 2018 грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року щодо оплати ПП «Укрхімтрест», ТОВ «Убдизель», ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт», ТОВ «Метінвест Шиппінг» вартості отриманих послуг від позивача експертами наведено в додатку №4 до висновку.
Таким чином, надані на дослідження експертам виписки банку документально підтверджують здійснення господарських операцій, відповідно до яких за період червень 2018 грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року надійшли грошові кошти на загальну суму 95774629,40 гривень, у т.ч. ПДВ 1520744,60 гривень з призначенням платежу: «сплата за перевезення; оплата за морське перевезення; оплата фрахту за перевезення згідно рах.» у т.ч. від:- ПП «Укрхімтрест» у сумі 6473600,98 гривень, у т.ч. ПДВ 1078933,50 гривень;- ТОВ «Убдизель» у сумі 336003,20 гривень, у т.ч. ПДВ 56000,53 гривень;- ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт» у сумі 1092365,00 гривень, у т.ч. ПДВ 182060,83 гривень;- ТОВ «Метінвест Шиппінг» у сумі 87407329,22 гривень, у т.ч. ПДВ 126194,57 гривень.
Щодо нарахування відповідачем податкових зобов`язань з ПДВ за операціями з надання послуг фрахту ПП «Укрхімтрест», ТОВ «Убдизель», ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт» суд зазначає, що підпунктом 14.1.179 пункту 14.4 статті 14 ПК України визначено поняття податкового зобов`язання, відповідно до якого, податкові зобов`язання це загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.
Як зазначено вище, об`єктом оподаткування, відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України, є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу.
За приписами п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України; оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до податкових накладних, наданих до матеріалів справи та на дослідження судових експертів, до вартості робіт/послуг на загальну суму 95774 629,40 гривень, які позивачем надано на адресу ПП «Укрхімтрест»,ТОВ «Убдизель»,ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт», ТОВ «Метінвест Шиппінг» у червні 2018 грудні 2018 року, березні 2019 грудні 2019 року, січні 2020 року, березні квітні 2020 року, включено суми ПДВ у розмірі 1520744,60 гривень, що експертами згруповано в додатку №4 до висновку. Всі податкові накладні на загальну суму податкових зобов`язань у розмірі 1520744,60 гривень зареєстровано позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчать відповідні квитанції у відповідності до вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України.
З зазначених причин судовими експертами документально підтверджено включення до податкових зобов`язань позивача за період червень грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року ПДВ у розмірі 1520744,60 гривень по господарських операціях з перевезення вантажу фрахтувальників ПП «Укрхімтрест», ТОВ «Убдизель», ТОВ «Укр-Еко-Строй-Продукт», ТОВ «Метінвест Шиппінг» відповідно до вимог V розділу Податкового кодексу України.
Стосовно господарських операцій з придбання послуг у ТОВ «Морське агентство «Трансмет» та ТОВ «Портінвест Лоджистік» за період січень 2018 грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем (принципал)  було укладено наступні договори на морське агентування:- договір від 01.02.2007 року №8, укладений з ТОВ «Морське агентство «Трансмет» (агент); - договір на морське агентування від 10.10.2014 року №2381 з ТОВ «Портінвест Лоджистік» (агент).
Відповідно до пп.1.1 п.1 договору від 01.02.2007 року №8, укладеного з ТОВ «Морське агентство «Трансмет» (агент) предметом цього договору (мовою оригіналу) є «назначение «принципалом» «агента» для выполнения агентских функций согласно КТМ Украины и морской практики по всем судам находящимся в собственности, оперировании либо менеджменте «принципала», заходящим в морские и речные порты Украины. При этом «Агент» является генеральным и назначает субагент для выполнения агентских функций в портах захода».
Підпунктом 1.2 пункту1 цього договору встановлено- «Оплата полных дисбурсментских счетов, включая портовые и иные сборы по судозаходам производится «принципалом» на счет «агента», при этом портовые и прочие сборы и платы рассчитываются согласно действующих ставок портовых и прочих сборов, а ставки плат за агентирование взимаются согласно должным образом оформленных и подписанных приложений к настоящему договору».
Згідно з пп. 3.1 п. 3 договору від 01.02.2007 року №8 «Агент рассчитывает проформу дисбурсментского счета за судозаход конкретного судна, включающую портовые сборы и платы, а также платы за услуги «агента» и третьих лиц участвующих в обработке и обслуживании судна, и выставляет ее для оплаты «принципалу».
«Валютой платежа по настоящему договору является гривна Украины»(пп. 3.5 п.3 Договору від 01.02.2007 №8).
Актами виконання робіт (надання послуг), укладеними між позивачем та ТОВ «Морське агентство «Трансмет» за період червень 2018 грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року підтверджено виконання робіт (надання послуг), зокрема, позивач отримав послуги (в т. ч. лоцманські послуги, портові, швартові послуги, послуги для бункеровки водою, послуги прийняття підсланевих та фекальних вод, буксирування, залучення катеру для обслуговування екіпажу, послуги телефонного зв`язку, телеграфу) від ТОВ «Морське агентство «Трансмет» за вказаний період на загальну суму 6281637,48 гривень з ПДВ, у т.ч. ПДВ 629638,97 гривень, а саме:- агентські послуги (у т. ч.: телекс/телефон/факс, транспорт, херсонські агентські витрати) на суму 1230484,29 гривень;- аналіз води на суму 509,98 гривень;- буксировка на суму 69336,25 гривень;- бункеровка водою на суму 68760,00 гривень;- вивід судна із док. камери на суму 13755,84 гривень;- вихід судна із порту на суму 141540,00 гривень;- дезінфекція на суму 4505,80 гривень;- заведення судна в док на суму 20931,96 гривень;- заправка і ремонт картриджа на суму 4800,00 гривень;- катер для обслуговування екіпажу на суму 672008,51 гривень;- лабораторні дослідження проб води на суму 4208,84 гривень;- лоцманське проведення на суму 532916,99 гривень;- маяковий збір на суму 483650,21 гривень;- митне оформлення на суму 3871,70 гривень;- оформлення документів на суму 3538,54 гривень;- оформлення приходу/відходу судна на суму 6000,00 гривень;- портові збори АМПУ (в т.ч. Дніпровські портові збори) на суму 1196659,20 гривень;- послуги ДП «Дельта Лоцман» на суму 1460429,92 гривень;- прийняття підсланевих і фекальних вод на суму 333709,70 гривень;- причальний збір на суму 4459,86 гривень;- пропуски на суму 158,29 гривень;- робота буксира на суму 21915,55 гривень;- швартові послуги на суму 3678,00 гривень.
Зведені відомості, наведені в актах виконання робіт (надання послуг) за період червень 2018 грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року експертами наведено у додатку №5 до висновку.
Відтак, надані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) документально підтверджують здійснення господарських операцій, відповідно до яких за період червень 2018 грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020року позивач отримав послуги (в т. ч.: лоцманські послуги, портові, швартові послуги, послуги для бункеровки водою, послуги прийняття підсланевих та фекальних вод, буксирування, залучення катеру для обслуговування екіпажу, послуги телефонного зв`язку, телеграфу) від ТОВ «Морське агентство «Трансмет» на загальну суму 6281637,48 гривень, у т.ч. ПДВ 629638,97 гривень.
Згідно наданих на дослідження фінальних дисбурсментських рахунків за період червень 2018 грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року позивач зобов`язаний оплатити отримані від ТОВ «Морське агентство «Трансмет» послуги (в т.ч.: лоцманські послуги, портові, швартові послуги, послуги для бункеровки водою, послуги прийняття підсланевих та фекальних вод, буксирування, залучення катеру для обслуговування екіпажу, послуги телефонного зв`язку, телеграфу) на загальну суму 6281637,48 гривень, у т.ч. ПДВ 629638,97 гривень.
Зведені відомості, що містяться у фінальних дисбурсментських рахунках ТОВ «Дельта Шиппінг» за період червень 2018 грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року в розрізі отриманих послуг від ТОВ «Морське агентство «Трансмет», експертами наведено у таблиці 2 до висновку.
Крім того, відповідно до пп. 1.1 п.1 договору на морське агентування від 10.10.2014 року №2381, укладеного з ТОВ «Портінвест Лоджистік» (агент), предметом договору є (мовою оригіналу): «Агент от имени, по поручению, и за счет судовладельца осуществляет услуги по агентированию т/х «Славутич-15» (ИМО 8841541), т/х «Славутич-16» (ИМО 8848783) в портах Украины, за которые судовладелец осуществляет оплату в пользу агента в соответствии с условиями настоящего договора».
«Судовладелец производит 100% предоплату агенту всех сборов, связанных с судозаходом в порт до прихода судна в порт или во время стоянки судна в порту, на основании предварительного дисбурсментского счета» (пп.3.1 п.3 договору на морське агентування від 10.10.2014 №2381).
«Расчеты по настоящему договору производятся в национальной валюте Украины» (пп.3.6 п.3 договору на морське агентування від 10.10.2014р. №2381).
Додатковою угодою від 10.10.2014р. №2 до договору на морське агентування від 10.10.2014р. №2381 у п.11.3.5 договору внесено зміни шляхом його доповнення наступною фразою: «Финальный дисбурсментский счет подтверждает факт выполнения работ».
Згідно фінальних рахунків та рахунків за період січень травень 2018 року, позивач повинен оплатити за отримані послуги (в т. ч.: лоцманські послуги, портові, швартові послуги, послуги для бункеровки водою, послуги прийняття підсланевих та фекальних вод, буксирування, залучення катеру для обслуговування екіпажу, послуги телефонного зв`язку, телеграфу) від ТОВ «Портінвест Лоджистік» у розмірі 808781,43 гривень, у т.ч. ПДВ 134796,92 гривень. Вказані рахунки місять відомості про те, що зазначений документ є фактом виконаних робіт.
Таким чином, судовими експертами у висновку документально підтверджено придбання позивачем послуг, а саме: лоцманські послуги, портові, швартові послуги, послуги для бункеровки водою, послуги прийняття підсланевих та фекальних вод, буксирування, залучення катеру для обслуговування екіпажу, послуги телефонного зв`язку, телеграфу за період січень 2018 грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року у контрагентів ТОВ «Морське агентство «Трансмет» та ТОВ «Портінвест Лоджистік» на суму 7090418,91 гривень, у т.ч. ПДВ 764435,89 гривень, а саме: - у ТОВ «Морське агентство «Трансмет» на суму 6281637,48 гривень, у т. ч. ПДВ 629638,97 гривень; - у ТОВ «Портінвест Лоджистік» на суму 808781,43 гривень, у т. ч. ПДВ 134796,92 гривень.
Вказані витрати позивача щодо придбання зазначених вище послуг безпосередньо пов`язані з собівартістю господарських послуг з перевезення вантажів, виходячи з наступного.
Згідно з п. 18 Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001р. №65 витрати операційної діяльності підприємств транспорту відповідно до їх економічного змісту групуються за такими елементами: матеріальні витрати; витрати на оплату праці; відрахування на соціальні заходи; амортизація основних фондів та нематеріальних активів; інші операційні витрати.
До елементу «Матеріальні витрати» належать, зокрема: витрати придбаних у сторонніх організацій енергії, палива, інших виробничих запасів; проведення всіх видів ремонту, технічного огляду і обслуговування, реконструкції, модернізації основних фондів (рухомого складу, його агрегатів і вузлів, будівель, споруд, тощо) (пп. 1 п. 19 Методичних рекомендацій).
Згідно з пп. 3, 8, 11 п. 29 Методичних рекомендацій №65, до елементу «Інші операційні витрати» належать витрати, які включаються у собівартість перевезень і не враховані в попередніх елементах витрат, зокрема: оплата послуг сторонніх підприємств і організацій за приймання, зберігання та знищення екологічно небезпечних відходів, очищення стічних вод; оплата суднових, аеропортових та інших зборів при здійсненні перевезень; витрати на перешвартовку та шлюзування, очистку танків, вартість баласту, оплата послуг криголамів, буксирів та катерів.
У відповідності до п.37 Методичних рекомендацій №65, навігаційні витрати, зокрема, включають: утримання екіпажу, пасажирів і суден в процесі перевезень, зокрема: послуги буксирів та катерів,витрати на дезинфекцію, дератизацію, дегазацію, придбання та доставка прісної води,чистка танків, перешвартовка та шлюзування суден, витрати на поштово-телеграфні, супутникові та інші послуги зв`язку; суднові та портові збори в морських і річкових портах, в тому числі іноземних (адміністративний, буксирний, вантажний, доковий, канальний, корабельний, карантинний, консульський, лоцманський, маяковий, понтонний, причальний, протипожежний, санітарний, сигнальний, митний, швартовий, якірний); агентування; інші навігаційні витрати.
Таким чином, Методичні рекомендації №65 пов`язують витрати позивача на вартість послуг на суму 6325983,02 гривень (без ПДВ), придбаних у ТОВ «Морське агентство «Трансмет» та ТОВ «Портінвест Лоджистік» послугами ТОВ «Дельта Шиппінг», що є складовою собівартості перевезень.
Крім того, віднесення позивачем витрат на придбання послуг у ТОВ «Морське агентство «Трансмет» та ТОВ «Портінвест Лоджистік» до собівартості та інших витрат операційної діяльності передбачено наступним.
Підпунктом 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу ІІІ ПК України.
Відповідно до пп. 135.1 ст.135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст.134 ПК України.
Пунктом 44.1. ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п. 44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Пунктом 2 ст. 3 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ст. 4 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на принципі відповідності доходів і витрат.
Так, для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення незалежно від дати надходження або сплати коштів.
Відповідно до приписів Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Згідно п. 3 ст.9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.
Відповідно до п.1 ст.11 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов`язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.
Таким чином, формування доходів та витрат при визначенні фінансового результату до оподаткування за звітний податковий період здійснюється:
- виходячи з національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
- записи у регістрах бухгалтерського обліку провадяться на підставі первинних облікових документів, які містять відомості про господарські операції;
- інформація про господарські операції, здійснені підприємством за звітний період, з облікових регістрів переноситься до бухгалтерської та податкової звітності.
Приписами ст.12-1 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено наступне:
Для складання фінансової звітності застосовуються міжнародні стандарти, якщо вони не суперечать цьому Закону та офіційно оприлюднені на веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Публічні акціонерні товариства, банки, страховики, а також підприємства, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, складають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність за міжнародними стандартами.
Підприємства, крім тих, що зазначені в частині другій цієї статті, самостійно визначають доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності».
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. № 318 (далі П(С)БO 16 «Витрати»).
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені (п.7 П(С)БO 16 «Витрати»).
Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
П.3 П(С)БO 16 «Витрати» визначено, що це положення визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.
У п.12 П(С)БO 16 «Витрати» визначено, що до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.
Згідно з п.6 П(С)БO 16 «Витрати», витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства.
Отже, господарська операція має наслідком:
- виникнення доходів, що підлягають відображенню у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності, якщо її здійснення призводить до зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства);
- виникнення витрат, що підлягають відображенню у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності, якщо її здійснення призводить до вибуття активів, або збільшення зобов`язань, результатом чого є зменшення власного капіталу, що не пов`язане з виплатами учасникам.
Судовими експертами також надано висновок стосовно обґрунтованості відображення витрат позивача у сумі 6325983,02 гривень за договорами на морське агентування у складі витрат, що враховуються при визначенні фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку).
Дослідженням експертів у висновку встановлено, що позивачем у період січень 2018 грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень- квітень 2020 року придбано послуги (лоцманські послуги, портові, швартові послуги, послуги для бункеровки водою, послуги прийняття підсланевих та фекальних вод, буксирування, залучення катеру для обслуговування екіпажу), що надійшли від ТОВ «Морське агентство «Трансмет» та ТОВ «Портінвест Лоджистік» на загальну суму 6325983,02 грн. без ПДВ.
Придбання зазначених послуг відображено у бухгалтерському обліку позивача за кредитом рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними продавцями» в кореспонденції з дебетом рахунків 23 «Виробництво», 94 «Інші витрати операційної діяльності» по контрагентах ТОВ «Морське агентство Трансмет» та ТОВ «Портінвест Лоджистік» за договорами на морське агентування на загальну суму 6325983,02 гривень без ПДВ, у тому числі по контрагентах:- ТОВ «Морське агентство «Трансмет» 5651998,51 гривень без ПДВ; - ТОВ «Портінвест Лоджистік» 673984,51 гривень без ПДВ.
Результати співставлення відомостей, наведених в облікових регістрах позивача та фінальних рахунках по зазначеним контрагентам наведено в таблицях 4-5 висновку.
Зокрема, експерти, дослідивши дані бухгалтерського обліку, дійшли висновку, що згідно з п.6 П(С)БО 16 «Витрати», вартість послуг на суму 6325983,02 гривень (без урахування ПДВ), придбаних позивачем  у ТОВ «Морське агентство «Трансмет» та ТОВ «Портінвест Лоджистік» у період січень 2018 грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року є витратами позивача, що є складовою собівартості перевезень та інших витрат операційної діяльності.
Крім того, позивачем за операціями з придбання послуг у ТОВ «Морське агентство «Трансмет» та ТОВ «Портінвест Лоджистік» сформовано податковий кредит з податку на додану вартість згідно податкових накладних, відповідно до яких до вартості отриманих у ТОВ «Морське агентство «Трансмет» та ТОВ «Портінвест Лоджистік» послуг у січні 2018 грудні 2018 року, березні 2019 грудні 2019 року, січні 2020 року, березні квітні 2020 року позивачем включено суми ПДВ у розмірі 764435,19 гривень, у тому числі, до вартості робіт/послуг, отриманих від ТОВ «Морське агентство «Трансмет» включено суми ПДВ у розмірі 629 637,92 гривень, а від ТОВ «Портінвест Лоджистік» включено ПДВ у розмірі 134797,27 гривень.
Приписами п. 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: - придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); - ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Надані позивачем до податкових накладних квитанції та витяги з Єдиного реєстру податкових накладних від 16.11.2020р. №6771, від 16.11.2020р. №6777 та від 24.11.2020р. №6791 за січень 2018 грудень 2018 року, березень 2019 грудень 2019 року, січень 2020 року, березень квітень 2020 року на загальну суму податкового кредиту в розмірі 764435,19 гривень містять всі необхідні реквізити податкових накладних, а тому підлягають реєстрації відповідно до вимог п.11 підрозділу 2 Розділу ХХ ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Стосовно податкового повідомлення-рішення від 07.08.2020 року № 0001190402 про відсутність у позивача від`ємного значення з ПДВ за квітень 2020 року на суму 1033975,95 гривень, що вплинуло на відмову у бюджетному відшкодуванні ПДВ на вказану суму, відповідач дійшов висновку, що технічні та методологічні помилки, допущені позивачем при заповненні податкових декларацій з ПДВ та додатків до них призвели до викривлення задекларованих позивачем показників податкових зобов`язань з ПДВ та бюджетного відшкодування ПДВ, тому спірним питанням є позбавлення права позивача на отримання бюджетного відшкодування у такому випадку.
Актом перевірки встановлено завищення бюджетного відшкодування у квітні 2020 року на суму 1041419,95 гривень, у т.ч. 1004768,66 гривень за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року, яке відбулося за рахунок відсутності від`ємного значення.
Зокрема, порушення обґрунтовано тим, що сума по додатку №3 до податкової декларації з ПДВ за квітень 2020 року перевищує задекларовану суму додатка №2 до податкової декларації з ПДВ за березень 2020 року на суму 1004768,66 гривень, а саме: за грудень 2019 року на 376250,00 гривень; за лютий 2020 року на 116 692,33 гривень; за березень 2020 року на 511826,33 гривень.
На підставі викладеного контролюючим органом встановлено порушення вимог п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, п.5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21.
Судовими експертами у висновку проведено перевірку результатів зіставлення даних додатку №2 за березень 2020 року та додатку №3 за квітень 2020 року податкових декларацій з податку на додану вартість позивача та встановлено наступне.
З метою документальної перевірки наявності технічної помилки з перенесення даних, про яку зазначено у бухгалтерській довідці позивача від 07.10.2020 №290, проведено:
- документальну перевірку розміру сум від`ємного значення з ПДВ за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року, відображеного у додатку №3 податкових декларацій з податку на додану вартість ТОВ «Дельта Шиппінг» за квітень 2020 року;
- документальну перевірку розміру сум від`ємного значення з ПДВ за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року, відображеного в додатку №2 до податкової декларації з ПДВ ТОВ «Дельта Шиппінг» за березень 2020 року;
- зіставлення встановлених за результатами документальної перевірки значень показників: 1)розміру від`ємного значення з ПДВ за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року, відображеного у додатку №3 податкових декларацій з податку на додану вартість ТОВ «Дельта Шиппінг» за квітень 2020 року; 2) розміру сум від`ємного з ПДВ за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року, відображеного в додатку №2 до податкової декларації з ПДВ ТОВ «Дельта Шиппінг» за березень 2020 року.
Щодо сум від`ємного значення з ПДВ за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року, відображеного у додатку №3 податкових декларацій з податку на додану вартість за квітень 2020 року.
Позивачем надана податкова декларація з податку на додану вартість (далі Декларація з ПДВ) ТОВ «Дельта Шиппінг» за квітень 2020 року з додатками, а саме:
- Додаток №2 «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)»;
- Додаток №3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3)»;
- Додаток №4 «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4)»;
- Додатки №5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)».
Згідно з пп.49.9.1 п.49.9 ст.49 ПК України, податкова декларація, надана платником, зокрема, вважається прийнятою за наявності квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку.
Відповідно до п.12 розділу ІІ «Загальні вимоги щодо електронного документообігу» Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017р. №557 (далі Порядок №557), підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа є електронне повідомлення «друга квитанція». В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції).
Відповідно до п.2 розділу ІІ Порядку №557, друга квитанція електронне повідомлення, що формується у форматі, затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу (адресатом) за результатами ідентифікації, обробки електронного документа та засвідчує факт і час приймання (неприймання) чи реєстрації такого електронного документа).Згідно з наданою на дослідження квитанцією №2 від 20.05.2020 року №9111522482, декларація з ПДВ ТОВ «Дельта Шиппінг» за квітень 2020 року та додатки №№2-5 у складі пакету декларації з ПДВ за квітень 2020 року доставлені до районного рівня 584 ГУ ДПС у Донецькій обл. (Приморський р-н, м. Маріуполь).
У декларації з ПДВ за квітень 2020 року наведено наступні відомості:- усього податкових зобов`язань (рядок 9) 302386 гривень;- усього податкового кредиту (рядок 17) 5653029 гривень;
- від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позитивне значення) (рядок 19) 5350643 гривень;- підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) (код додатка Д3, Д4) 3700000 гривень; - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) (рядок 20.3) (код додатка Д2) 1294248 гривень.
У таблиці 1 додатку №3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3)» (далі таблиця 1 додатку №3) до декларації з ПДВ ТОВ «Дельта Шиппінг» за квітень 2020 року наведено наступні відомості: - у рядку 1 сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням суми, зарахованої у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість (рядок 20 - рядок 20.1 декларації звітного (податкового) періоду) 4994248 гривень; - у рядку 2 фактично сплачено у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України (значення рядка «Усього» графи 7 таблиці 2) 3700000 гривень; - у рядку 3 сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (зазначається сума рядка 1, яка не більша значення рядка 2) (значення цього рядка переноситься до рядка 20.2 декларації за поточний звітний (податковий) період) 3700000 гривень.
У таблиці 2 «Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України» додатку №3 (далі таблиця 2 додатку №3) до декларації з ПДВ за квітень 2020 року наведена розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України на загальну суму 3700000 грн. у розрізі постачальників (за індивідуальним податковим номером (далі ІПН)) та звітних (податкових) періодів, у якому виникло від`ємне значення, у тому числі за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року у загальному розмірі 1121462,00 гривень, а саме за періоди: грудень 2019 року у розмірі 492 943,00 гривень; лютий 2020 року у розмірі 116 693,00 гривень; березень 2020 року у розмірі 511 826,33 гривень.
Відомості щодо сум від`ємного значення з ПДВ за грудень 2019року, лютий 2020 року та березень 2020 року в загальному розмірі 1121462,00 гривень, зазначені у таблиці 2 додатку №3 до декларації з ПДВ за квітень 2020 року, наведені у таблиці 7 висновку експертів.
Відтак, експертами документально підтверджено відображення в таблиці 2 додатку №3 декларації з ПДВ за квітень 2020 року, розміру від`ємного значення з ПДВ, що виникло у грудні 2019 року, лютому 2020 року та березні 2020 року в сумі 1121461,66 гривень, у т. ч. за періоди: грудень 2019 року у розмірі 492 943,00 гривень; лютий 2020 року у розмірі 116 693,00 гривень; березень 2020 року у розмірі 511 826,33 гривень.
Стосовно від`ємного значення з ПДВ за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року, відображеного в додатку №2 до податкової декларації з ПДВ за березень 2020 року експертним висновком встановлено наступне.
Позивачем надана податкова декларація з податку на додану вартість (далі декларація з ПДВ) за березень 2020 року з додатками, а саме:- Додаток №2 «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)»; - Додатки №5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)».
Згідно з наданою на дослідження квитанцією від 23.04.2020 №9086986627, декларація з ПДВ за березень 2020 року та додатки №2 та №5 у складі пакету декларації з ПДВ за березень 2020 року доставлені до районного рівня 584 ГУ ДПС у Донецькій обл. (Приморський р-н, м.Маріуполь).
Відповідно до наданої на дослідження довідки про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) (далі Додаток №2 до Декларації з ПДВ), суми від`ємного значення за березень 2020 сформовані за рахунок суми від`ємних значень з ПДВ звітного та попередніх звітних періодів, починаючи з січня 2018 року.
В додатку №2 до декларації з ПДВ за березень 2020 року відображено суми від`ємного значення, зокрема, що виникли у грудні 2019 року, лютому 2020 року, березні 2020 року, а саме: грудень 2019 року 116693,00 гривень; лютий 2020 року від`ємне значення відсутнє; березень 2020 року від`ємне значення відсутнє.
Отже, експертами документально підтверджено відображення в додатку №2 декларації з ПДВ за березень 2020 року від`ємного значення з ПДВ, що виникло у грудні 2020 року, у сумі 116693,00 гривень.
Документально не підтверджено відображення в додатку №2 декларації з ПДВ за березень 2020 року сум від`ємного значення з ПДВ, що виникли у лютому 2020 року та березні 2020 року.
Щодо результатів співставлення відповідності даних додатку №2 за березень 2020 року та додатку №3 за квітень 2020 року податкових декларацій з податку на додану вартість експертами встановлено наступне.
За результатами співставлення даних, наведених у додатку №2 до декларації з ПДВ за березень 2020 року та додатку №3 до декларації з ПДВ за квітень 2020 року, встановлено їх невідповідність.
Результати співставлення відомостей наведених у додатку №2 до декларації з ПДВ за березень 2020 року та додатка №3 до декларації з ПДВ за квітень 2020 року наведено у таблиці 8 висновку.
Відтак, експертами документально підтверджено перевищення суми від`ємного значення з ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню наведеної в додатку №3 до декларації з ПДВ за квітень 2020 року над сумою від`ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню відображеної в додатку №2 декларації з ПДВ за березень 2020 року на загальну суму 1004769,33 гривень, у т. ч. за періоди: грудень 2019 року у розмірі 376250,00 гривень; лютий 2020 року у розмірі - 116693,00 гривень; березень 2020 року у розмірі - 511826,33 гривень.
Щодо перевищення задекларованих сум в додатку №3 за квітень 2020 року над задекларованими сумами додатку №2 за березень 2020 року до податкових декларацій з податку на додану вартість за умови виправлення технічної помилки з перенесення даних експерти прийшли до такого висновку.
На дослідження поставлено питання щодо підтвердження перевищення задекларованих сум в додатку №3 за квітень 2020 року та додатку №2 за березень 2020 року податкових декларацій з податку на додану вартість ТОВ «Дельта Шиппінг», за умови виправлення технічних помилок з перенесення даних з податкової звітності за грудень 2019 року, лютий 2020 року і березень 2020 року до додатку №2 декларації з ПДВ за березень 2020 року.
Для документальної перевірки результатів виправлення технічної помилки з перенесення даних щодо сум від`ємного значення з ПДВ, що виникли у грудні 2019 року, лютому 2020 року, березні 2020 року та підлягають бюджетному відшкодуванню у квітні 2019 року, необхідно встановити розмір сум від`ємного значення з ПДВ, відображеного у деклараціях з ПДВ ТОВ «Дельта Шиппінг», що виникли за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року (без врахування суми податкового кредиту попередніх звітних періодів), які підлягають включенню до податкового кредиту наступних звітних періодів.
Щодо загальних сум від`ємного значення з ПДВ, відображеного у деклараціях з ПДВ за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року, які підлягають відображенню в додатку №2 податкових декларацій з податку на додану вартість за березень 2020 року за умови виправлення технічної помилки з перенесення даних судовими експертами встановлено наступне.
На дослідження надані декларації з ПДВ за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року з додатками, а саме:- Додаток №1 «Розрахунок коригування сум податку на додану вартість» до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1)»;- Додаток №2 «Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)»;- Додаток №5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)».
Згідно з наданими на дослідження квитанціями №2, декларації з ПДВ за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року та додатки до них у складі пакетів декларацій з ПДВ доставлені до районного рівня 584 ГУ ДПС у Донецькій обл. (Приморський р-н, м. Маріуполь).
У деклараціях з ПДВ за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року наведено, зокрема, відомості за показниками: - усього податкових зобов`язань (рядок 9); - податкового кредиту звітного періоду (рядки 10-15); - податкового кредиту попереднього періоду, перенесеного у звітний (рядок 16);- усього податкового кредиту (рядок 17);- від`ємна різниця між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) (рядок 19);- суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (код додатка Д2) (рядок 21).
Узагальнені відомості показників декларацій з ПДВ ТОВ «Дельта Шиппінг» за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року наведено у таблиці 9 висновку.
Підпунктом 14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.
Згідно з п.200.1 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.2 ст.200 ПК України, «при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом».
Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України, «при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, та в разі відсутності податкового боргу;
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду».
Відповідно до пп.5 п.5 Порядку №21 «сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду».
У рядку 21 Декларацій з ПДВ ТОВ «Дельта Шиппінг» за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року наведено суми від`ємного значення (з врахуванням сум податкового кредиту попередніх періодів), що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, а саме за: грудень 2019 року у розмірі 4322364,00 гривень; лютий 2020 року у розмірі 4331292,00 гривень; березень 2020 року у розмірі 5395796,00 гривень.
У таблиці 9 висновку наведено розрахунок від`ємних значень з ПДВ звітного періоду, визначений як різниця між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) та сумою податкового кредиту звітного періоду (сума рядків 10-15) (без врахування суми податкового кредиту попередніх періодів), загальний розрахунковий розмір яких за грудень 2019 року, лютий 2020 року та березень 2020 року склав - 2240430,00 гривень, в тому числі за: грудень 2019 року (-492943,00) гривень; лютий 2020 року (-116693,00) гривень; березень 2020 року (-1630794,00) гривень.
Отже, експертами документально підтверджено, що суми від`ємних значень, відображені у р.21 декларацій з ПДВ за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року та зараховані до складу податкового кредиту наступних звітних (податкових) періодів, включають в себе від`ємні значення звітних періодів за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року (різниця між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту звітного періоду, без врахування суми податкового кредиту попередніх періодів) у розмірі 2240430,00 гривень, у т.ч.: за грудень 2019 року у розмірі 492 943,00 гривень; за лютий 2020 року у розмірі 116 693,00 гривень; за березень 2020 року у розмірі 1630794,00 гривень.
Дослідженням вище встановлено, що в додатку №2 декларації з ПДВ за березень 2020 року наведені відомості щодо від`ємного значення з ПДВ, що виникло у грудні 2019 року у розмірі 116693,00 гривень.
В додатку №2 декларації з ПДВ за березень 2020 року відсутні відомості щодо від`ємного значення, що виникли у лютому 2020 року та березні 2020 року.
Відтак, за результатами співставлення відомостей, наведених в додатку №2 до декларації з ПДВ за березень 2020 року та даних, отриманих за результатами проведеного дослідження встановлено, що при внесенні даних в додаток №2 до декларації з ПДВ за березень 2020 року допущено технічні помилки з відображення суми від`ємного значення з ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за період грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року.
Так, в таблиці 1 додатку №2 до декларації з ПДВ за березень 2020 року за умови виправлення технічних помилок перенесення даних, суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду має бути наведено такі дані: за грудень 2019 року у розмірі 492 943,00 гривень; за лютий 2020 року у розмірі 116 693,00 гривень; за березень 2020 року у розмірі 1630794,00 гривень.
Таким чином, за умови виправлення технічних помилок перенесення даних з податкової звітності за грудень 2019 року, лютий 2020 року і березень 2020 року до податкової звітності за березень 2020 року в додатку №2 податкових декларацій з податку на додану вартість за березень 2020 року підлягають відображенню суми від`ємного значення з ПДВ, що виникли за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року в розмірі 2240430,00 гривень, у т.ч.: за грудень 2019 року у розмірі 492 943,00 гривень; за лютий 2020 року у розмірі 116 693,00 гривень; за березень 2020року у розмірі 1630794,00 гривень.
Стосовно результатів співставлення даних додатку №2 за березень 2020 року та додатку №3 за квітень 2020 року податкових декларацій з ПДВ за умови виправлення технічних помилок перенесення даних з податкової звітності за грудень 2019 року, лютий 2020 року і березень 2020 року до податкової звітності за березень 2020 року дослідженням експертів встановлено, що таке:
- за результатами співставлення даних, наведених у додатку №2 до декларації з ПДВ за березень та додатку №3 до декларації з ПДВ за квітень 2020 року, встановлено невідповідність даних, а саме перевищення суми від`ємного значення з ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню наведеної в додатку №3 до декларації з ПДВ за квітень 2020 року над сумою від`ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню відображеної в додатку №2 декларації з ПДВ за березень 2020 року на загальну суму 1004769,33 гривень, у т.ч. за: грудень 2019 року у розмірі - 376250,00 гривень; лютий 2020 року у розмірі - 116693,00 гривень; березень 2020 року у розмірі - 511826,33 гривень.
Експертами документально підтверджено наявність сум від`ємного значення з ПДВ за грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року в загальному розмірі 1121461,66 гривень, які підлягають відображенню у таблиці 2 додатку №3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3)» до податкової декларації з ПДВ за квітень 2020 року, а саме за: грудень 2019 року 492 943,00 гривень; лютий 2020 року 116 693,00 гривень; березень 2020 року 511 826,33 гривень.
Результати співставлення сум від`ємного значення з ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню за період грудень 2019 року, лютий 2020 року, березень 2020 року наведені у деклараціях з ПДВ, додатку №3 до декларації з ПДВ за квітень 2020 року та додатку №2 до декларації з ПДВ за березень 2020 року за умови виправлення технічної помилки з перенесення даних експертами наведено у таблиці 10 експертного висновку.
Отже, за умови виправлення технічних помилок з перенесення даних з податкової звітності за грудень 2019 року, лютий 2020 року і березень 2020 року до додатку №2 декларації з ПДВ за березень 2020 року експертами документально не підтверджено перевищення задекларованих сум в додатку №3 за квітень 2020 року над задекларованими сумами додатку №2 за березень 2020 року податкових декларацій з податку на додану вартість.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за умови виправлення 12 технічних помилок з перенесення даних з податкової звітності за грудень 2019 року, лютий 2020 року і березень 2020 року до податкової звітності за березень 2020 року, документально не підтверджено висновки акту перевірки від 13.07.2020 року №631/05-04-49-02/32487252 про те, що заявлення позивачем бюджетного відшкодування в квітні 2020 року було здійснено при відсутності від`ємного значення на суму 1004768,66 гривень.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про недоведеність відповідачем порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, пп. 182.2.1 п. 186.2 ст. 186, п. 187.1, п. 187.8 ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п. 190.2 ст. 190, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п. 208.2, п. 208.3 ст. 208 Податкового кодексу України, ст. 3-9 Закону України «Про бухгалтерський облік», п. 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21, а тому правомірно скасовано спірні податкові повідомлення-рішення.
Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року стягнуто з Головного управління ДПС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Шиппінг» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 75000,00 грн.; на проведення судово-економічної експертизи у розмірі 69000,00 грн.; судові витрати на прибуття представника позивача до суду у розмірі 3259,60 грн..
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що між позивачем та адвокатським об`єднанням «АРЦІНГЕР» укладено договір про надання правової допомоги від 13.08.2020 року.
Відповідно до п.2.1.1 Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги від 13.08.2020 року б/н, фіксований гонорар АО «Арцінгер» за надання професійної правничої допомоги під час представництва інтересів позивача в суду першої інстанції складає 6000,00 євро в гривневому еквіваленті без ПДВ за офіційним курсом гривні до євро, встановленим Національним банком України станом на дату виставлення рахунка.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами частини 4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За приписами частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.134 КАС України).
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За приписами частини 7 цієї статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За приписами частини 9 цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження здійснених судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 270 879, 66 грн. позивачем надано: 
- рахунок-фактуру від 03.09.2020 року № 1890/02-1 на загальну суму 118 510,56 гривень з ПДВ;
- платіжне доручення від 03.09.2020 року № 1328 на суму 118 150,56 гривень;
- виписка з банківського рахунку за 03.09.2020 року, відповідно до якої сплачено 118 510,56 гривень згідно рахунку-фактури від 03.09.2020 року № 1890/02-1;
- податкова накладна від 03.09.2020 року № 4;
- платіжне доручення від 07.09.2020 року № 1345 на|суму 360,00 гривень;
- виписка з банківського рахунку за 07.09.2020 року, відповідно до якої сплачено 360,00 гривень згідно рахунку-фактури від 03.09.2020 року № 1890/02-1;
- податкова накладна від 07.09.2020 року № 12;
- рахунок-фактуру від 10.12.2020 фоку № 1890/02-2 на загальну суму 159 157,79 гривень з ПДВ;
- платіжне доручення від 10.12.2020 року № 1835 на суму 159157,79 гривень;
- виписка з банківського рахунку за 10.12.2020 року, відповідно до якої сплачено 159 157,79 гривень згідно рахунку-фактури від 10.12.2020 року № 1890/02-2;
- податкова накладна від 10.12.2020 року № 24.
Факт надання АО «Арцінгер» професійної правничої допомоги за договором підтверджується актом надання юридичних послуг від 24.12.2020 року. 
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час .
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Проте, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень відповідача), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява  № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що сума яка заявлена до стягнення на оплату витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих послуг адвокатом, оскільки один епізод з питань оподаткування кораблів позивача ПДВ включений до складу трьох оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому правомірно було стягнуто на користь позивача за рахунок відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 75000,00 гривень.
Статтями 135, 139 КАС України передбачено право сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, на відшкодування всіх судових витрат, зокрема, витрат, пов`язаних із прибуттям представників сторони до суду.
Позивачем понесені витрати, пов`язані із прибуттям представника до суду, а саме витрати на придбання залізничних квитків у загальному розмірі 3 961,63 гривень, з них 3 301,36 гривень становить вартість власне залізничних квитків та 660,27 гривень ПДВ, нарахований АО «Арцінгер» відповідно до рахунку-фактури від 10.12.2020 року № 1890/02-2.
Відповідно до абз. 5 додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави»: «Витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження».
Відповідно до п. 6, п. 8 розділу II Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року № 59, витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням yсix витрат, пов`язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно було стягнуто на користь позивача витрати на прибуття представника позивача до суду у розмірі 3259,60 гривень.
Щодо понесених витрат на проведення судово-економічної експертизи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із проведенням експертизи.
У відповідності до вимог ч.3 ст.101 КАС України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. 
Відповідно до ч. 5 ст. 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Отже, виходячи з приписів наведених норм відшкодуванню підлягають також витрати пов`язані із проведенням експертизи на замовлення учасника справи.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 07.10.2020 року позивач звернувся із запитами до ТОВ «Експертна група ЕС енд ДІ» про проведення судово-економічної експертизи. За результатами проведення судово-економічної експертизи було підготовлено висновок від 01.12.2020 року № 1041/48501.
У зв`язку з проведенням судово-економічної експертизи позивачем понесені витрати в розмірі 69000 гривень. 
Розмір витрат підтверджується наступними документами:
- договір про надання експертних та консультаційних послуг від 07.10.2020 року № 07- 10/2001 та додаткова угода від 07.10.2020 року № 1;
- рахунок на оплату послуг від 07.10.2020 року № 07/10-1 на суму 69 000 гривень без ПДВ;
- платіжне доручення від 12.10.2020 року № 1529;
- виписка з банківського рахунку за 12.10.2020 року, відповідно до якої сплачено 69 000,00 гривень згідно рахунку-фактури від 07.10.2020 року № 07/10-1;
- акт приймання-передачі послуг від 01.12.2020 року.
За таких обстави, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження розміру понесених витрат на проведення судово-економічної експертизи, а тому правомірно було стягнуто на його користь 69000,00 гривень.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Оцінюючи доводи апеляційних скарг, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг правильно встановлені обставини справи, судові рішення є обґрунтованими, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення та додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
                                                   
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного від 24 грудня 2020 року та додаткове рішення від 31 грудня 2020 року у справі №200/9303/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від від 24 грудня 2020 року та додаткове рішення від 31 грудня 2020 року у справі №200/9303/20-а – залишити без змін.
Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 26 квітня 2021 року.
Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 26 квітня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з 26 квітня 2021 року та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

 Судді                                                                                      Т.Г. Гаврищук

                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                          І.В. Сіваченко