ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3292/21 Справа № 214/9244/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 214/9244/14-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання – Євтодій К.С.

сторони:
позивачки –  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі –  ОСОБА_3 , Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача  ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Довгаль Сергій Володимирович, на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року, яке ухвалене суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 25 травня 2020 року, -        

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції м. Кривий Ріг про захист права власності, права користування, про визнання правочинів недійсними та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом витребування майна з чужого володіня.
Уточнивши позовні вимоги та зазначивши відповідачами ОСОБА_3 і Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, а у якості третіх осіб Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції м. Кривий Ріг, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Рукавіцина І.А., позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд: визнати проведення електронних торгів по реалізації майна – предмета іпотеки, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , недійсними та скасувати їх результат; визнати протокол №860 від 30.07.2014 року проведення електронних торгів з реалізації майна – предмета іпотеки, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , який складено Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України недійсним та скасувати його; визнати акт від 08.09.2014 року проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна – предмета іпотеки, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , затверджений начальником Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції недійсним та скасувати його; усунути перешкоди у здійсненні права власності, права користування та розпоряджання майном, шляхом визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності серії та номер НОМЕР_1 , виданого 01.10.2014 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі №1442, яке видано на підставі акта про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції 08.09.2014 року ОСОБА_3 на майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди у здійсненні права власності, права користування та розпоряджання кв. АДРЕСА_2 , шляхом виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності №7541171, внесене 31.10.2014 року 16:36:14, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16902699 від 31.10.2014 року, підставою виникнення якого є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серії та номер НАВ 645386, видане 01.10.2014 року, видавник Рукавіцин І.А. приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу, зареєстроване в реєстрі №1442.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі були власниками спірної квартири, але 06.11.2014 року до місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме до квартири АДРЕСА_2 прийшов невідомий чоловік та сказав, що тепер ця квартира належить ОСОБА_3 , який купив указану квартиру з прилюдних торгів, і тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повинні залишити вказану квартиру, оскільки ОСОБА_3 має намір негайно її продати. Невідомий чоловік показав нотаріальний документ, який, як указував чоловік, є правом власності на спірну квартиру ОСОБА_3 .
Відповідно до іпотечного договору від 26.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Івановою С.Я., зареєстрованого в реєстрі № 1305, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , останні є іпотекодавцями за кредитним договором №014/3662/146310/82 від 26.03.2008 року, який був укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 , а спірна квартира відповідно є іпотечним майном. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 обов`язків за кредитним договором, ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Плахотіної М.П. із заявою про вчинення виконавчого напису. 23.12.2010 року зазначена заява була задоволена та приватним виконавцем вчинено виконавчий напис нотаріуса №1310. Після цього, ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернувся до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції та 27.07.2011 року було розпочате виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса.
Постановою державного виконавця від 24.05.2012 року про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавчий документ – виконавчий напис нотаріуса, було повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Вказана постанова стягувачем не оскаржена, до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції повторно не подавалась.
При цьому, 02.08.2013 року банк знову подав вищевказаний виконавчий документ до виконання, але до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, яким було відкрито виконавче провадження №39188986 від 02.08.2013 року. 12.08.2013 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, серія та номер 39188986 від 12.08.2013 року. Зазначена постанова позивачам не надсилалась. Так, у рамках відкритого Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції виконавчого провадження, 25.12.2013 року квартира, належна позивачам, була продана через прилюдні торги ОСОБА_3 .
Оскільки позивачі вважали, що виконавче провадження відкрито та проведено з порушенням законодавства України, яке діяло на той час, ними до Дніпропетровського окружного адміністративного суду було подано адміністративний позов про визнання протиправним рішення та скасування постанов, де відповідачем було визначено ВДВС Жовтневого району м Кривий Ріг. Адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання протиправним рішення, скасування постанов, скасування оцінки майна задоволено.
Так, позивачі вважають, що позов підлягає задоволенню, оскільки Окружним адміністративним судом Дніпропетровської області прийнято рішення про визнання протиправною та скасовано постанови Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження №39188986 від 02.08.2013 року, а також визнано протиправною та скасовано постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №39188986 від 12.08.2013 року.  Зазначене рішення залишено в силі Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, Вищим адміністративним судом та Касаційним адміністративним судом Верховного суду. Як зазначає представник позивачів, оскільки відкриття виконавчого провадження є незаконним, то і всі дії вчинені в його рамках та ті, що з нього витікають є незаконними, відтак позовна заява має бути задоволена повністю.
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Визнано проведення електронних торгів по реалізації майна - предмета іпотеки, розташованого за адресою АДРЕСА_1 недійсними та скасовано їх результат.
Визнано протокол №860 від 30.07.2014 року проведення електронних торгів по реалізації майна - предмета іпотеки, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , який складено Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України недійсним та скасовано його.
Визнано акт від 08.09.2014 року проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - предмета іпотеки, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , затверджений начальником Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції недійсним та скасовано його.
Усунуто перешкоди у здійсненні права власності, права користування та розпорядження майном шляхом визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності серії та номер НОМЕР_1 , виданого 01.10.2014 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі №1442, яке видано на підставі акта про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції 08.09.2014 року ОСОБА_3 на майно квартиру АДРЕСА_2 . 
Усунуто перешкоди у здійсненні права власності, права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_2 , шляхом виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності №7541171, внесене 31.10.2014 року 16:36:14, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16902699 від 31.10.2014 року, підставою виникнення якого є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер НАВ 645386, видане 01.10.2014 року, видавник Рукавіцин І.А. приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу, зареєстроване в реєстрі №1442.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп.
Стягнуто з ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Довгаль С.В., просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вимоги позивачів стосовно «електронних торгів» не відповідають діючому на той час законодавству, адже на момент їх проведення не існувало такого поняття як «електронні торги», а проводились «прилюдні торги», що було врегульовано Наказом міністерства юстиції України №68/5 від 27.10.1999 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна».
Також, зазначає, що суд першої інстанції не розібрався із суб`єктним складом учасників спору та не взяв до уваги, що Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції м. Кривий Ріг та приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Рукавіцин І.А. мали бути залучені до участі у справі у якості співвідповідачів, а не третіх осіб, про що зазначається у постанові ВСУ у справі №6-1804цс16 від 14 червня 2017 року та постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №910/856/17, де вказано, що у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись усі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор торгів та переможець.
На переконання відповідача, суд першої інстанції не врахував правових позицій суду касаційної інстанції в аналогічних справах в яких визначено, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, які могли вплинути на результати торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, чого в даному випадку встановлено не було. Порушення ж, допущені державним виконавцем при здійсненні підготовчих дій з метою проведення електронних торгів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком підлягають оскарженню в спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження». Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними, а тому суд першої інстанції безпідставно послався на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2015 року, якою адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження №39188986 від 02.08.2013 року, визнано протиправною та скасовано постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №39188986 від 12.08.2013 року.
Крім того, вважає, що судом не було враховано, що вимога про виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності стосується рішення нотаріуса, як державного реєстратора, в межах публічно-правових відносин а відноситься до юрисдикції адміністративного суду, про що вказано у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №826/9928/15.
Порушення ж норм процесуального права полягає в тому, що суд безпідставно виніс звичайне судове рішення, а не заочне, а не повідомив належним чином адвоката Довгаля С.В. про відмову в задоволенні його заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що позбавило відповідача ОСОБА_3 гарантованої йому Конституцією правової допомоги.
Відзив на апеляційну скаргу, у порядку визначеному статтею 360 ЦПК України, не надходив.
Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Довгаль С.В., будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, надавши клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представників третіх осіб Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції м. Кривий Ріг – Корсака О.Ю. та Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - адвоката Шипіленка Р.О., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Горіна О.О., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволеня з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 була власницею квартири АДРЕСА_2 на 1/2 частину спільного сумісного майна, придбаного подружжям ОСОБА_5 за час шлюбу. Після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 після оформлення спадщини набула права власності ще на 2/3 частини вказаної квартири. ОСОБА_2 , дочка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , після оформлення спадщини, набула права власності на 1/3 частину вищевказаної квартири (Т. 1 а.с.13,14,15,16,17).
26.03.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір №014/3662/146310/82 (Т. 1 а.с.18-22).
У забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов`язань відповідно до умов вказаного кредитного договору, 26.03.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір №014/08/11-21/078/08, за умовами якого позивачами було надано в іпотеку банку належну їм квартиру АДРЕСА_2 (Т.1 а.с.23-25).
В зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором №014/3662/146310/82 від 26.03.2008 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Плахотіної М.П. із заявою про вчинення виконавчого напису, яка 23.12.2010 року була задоволена та вчинено виконавчий напис №1310. 
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задля виконання виконавчого напису нотаріуса звернувся до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції та 27.07.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (Т.1 а.с.76,77).
24.05.2012 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції винесено постанову про повернення документа стягувачеві, на підставі якої виконавчий документ – виконавчий напис нотаріуса було повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (Т.1 а.с.79).
Через 1 рік, 2 місяці та 9 днів, а саме 02.08.2013 року вказаний виконавчий документ стягувачем ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» було подано до виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції та державним виконавцем відкрито виконавче провадження №39188986 від 02.08.2013 року, про що винесено відповідну постанову про відкриття провадження від 02.08.2013 року. Відповідно до тексту постанови боржнику надано строк до 08.08.2013 року для добровільного виконання. Докази направлення постанови боржнику не надано (Т. 1 а.с.81).
12.08.2013 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, серії та номер 39188986 від 12.08.2013 року, доказів направлення якої боржнику не надано (Т. 1 а.с.82).
На підставі відкритого Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції виконавчого провадження 25.12.2013 року була проведена оцінка майна – спірної квартири та вказана квартира 07.07.2014 року була продана через прилюдні торги ОСОБА_3 . На підставі п.6.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, на підставі акта, який підтверджує факт торгів, нотаріус видав покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (Т.1 а.с.83, 88, 89,96).
Оскільки позивачі вважали, що виконавче провадження відкрито та проведено з порушенням законодавства України, яке діяло на той час, ними до Дніпропетровського окружного адміністративного суду було подано адміністративний позов про визнання протиправним рішення та скасування постанов, де відповідачем було визначено ВДВС Жовтневого району м Кривий Ріг. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження №39188986 від 02.08.2013 року, визнано протиправною та скасовано постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №39188986 від 12.08.2013 року (Т.1 а.с.185-195). 
Зазначена постанова була залишена в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016 року та постановою Касаційного адміністративного суду  Верховного суду від 11.06.2019 року (Т.1 а.с.209-216).
Суд першої інстанції, встановивши, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження №39188986 від 02.08.2013 року, визнано протиправною та скасовано постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №39188986 від 12.08.2013 року, на підставі яких були оголошені та проведені електронні торги з реалізації належної позивачкам квартири, дійшов висновку, що це свідчить про незаконність підстав реалізації майна цих осіб, порушує їх законні права та інтереси, як власників нерухомого майна, та є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих Законом України «Про виконавче провадження», ЦК України та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.
За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла станом на день відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Згідно і частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).
Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.
Отже, акт про проведення, який складений за результатами прилюдних торгів, стосується оформлення правового результату торгів, наслідком яких є виникнення цивільних прав та обов`язків, у зв`язку з чим торги є правочином у розумінні статті 202 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що вимоги позивачів стосовно «електронних торгів» не відповідають діючому на той час законодавству, адже на момент їх проведення не існувало такого поняття як «електронні торги», а проводились «прилюдні торги», що було врегульовано Наказом міністерства юстиції України №68/5 від 27.10.1999 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки Наказом Міністерства юстиції України №656/5 від 16 квітня 2014 року «Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» було визначено порядок проведення з 01 травня 2014 року у м. Києві, Вінницькій, Дніпропетровській та Львівській областях та з 01 липня 2014 року у Запорізькій, Івано-Франківській, Київській, Одеській, Харківській та Чернігівській областях, з 06 серпня 2014 року у Волинській, Житомирській, Закарпатській, Кіровоградській, Миколаївській, Полтавській, Рівненській, Сумській, Тернопільській, Херсонській, Хмельницькій, Черкаській та Чернівецькій областях експеримент із запровадження реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів та затверджено Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.
Тобто, в Дніпропетровськй області продаж арештованого майна на прилюдних торгах мав відбуватися у вигляді електронних торгів з 01 травня 2014 року, проведення яких було врегулювано Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.
Цим Порядком визначено, що електронні торги – це прилюдні торги (аукціон), що здійснюються в електронній формі в Системі.
Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.2014 року спірна квартира продана через прилюдні торги ОСОБА_3 , із проведенням таких торгів у рамках експерименту саме шляхом проведення електронних торгів (т. 1 а.с. 88), а тому використання судом термінів «електронні торги» та «прилюдні торги» є правомірним та відповідає вимогам Закону.
Розділом ІV Закону України «Про виконавче провадження» визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини четвертої статті 50 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації. 
Отже, електронні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну, та передбачено певні правила проведення цих торгів.
При цьому, сам по собі факт процедурних порушень при проведенні прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто встановити не тільки недотримання норм закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, що їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
Таким чином, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, які могли вплинути на результати торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.
Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року
№ 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року № 6-370цс16 та № 6-547цс16. Велика Палата Верховного Суду підтримала зазначені правові висновки у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження №39188986 від 02.08.2013 року, визнано протиправною та скасовано постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №39188986 від 12.08.2013 року, на підставі яких були оголошені та проведені електронні торги з реалізації належної позивачкам квартири, що свідчить про незаконність підстав реалізації майна цих осіб, порушує їх законні права та інтереси, як власників нерухомого майна, та є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.
З вищенаведених підстав, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги відповідача стосовно того, що суд першої інстанції не врахував правових позицій суду касаційної інстанції в аналогічних справах в яких визначено, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, які могли вплинути на результати торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, чого в даному випадку встановлено не було.
Доводи апеляційної скарги про те, що, допущені державним виконавцем при здійсненні підготовчих дій з метою проведення електронних торгів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком підлягають оскарженню в спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», та, оскільки, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними, суд першої інстанції безпідставно послався на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2015 року, якою адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження №39188986 від 02.08.2013 року, визнано протиправною та скасовано постанову Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №39188986 від 12.08.2013 року, колегією суддів відхиляються, оскільки зазначеними судовим рішеннями скасовано постанови державного виконавця на підставі яких були оголошені та проведені електронні торги з реалізації належної позивачкам квартири, що свідчить про відсутність правових підстав для відчуження належного їм майна та безумовно тягне за собою визнання недійсним правочину за яким таке майно було відчужене.
Перевіривши доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розібрався із суб`єктним складом учасників спору та не взяв до уваги, що Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції м. Кривий Ріг та приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Рукавіцин І.А. мали бути залучені до участі у справі у якості співвідповідачів, а не третіх осіб, про що зазначається у постанові ВСУ у справі №6-1804цс16 від 14 червня 2017 року та постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №910/856/17, де вказано, що у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись усі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор торгів та переможець, колегія суддів дійшла наступних висновків.
У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, провадження № 12-128гс18, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.
У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Виходячи з наведеного сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець - переможець електронних торгів.
У пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.
Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів або іншої заінтересованої особи, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.
Таким чином, у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись усі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор торгів та переможець.
В порушення викладеного, звертаючись із позовом про визнання недійсними електронних торгів, позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред`явили позов лише до ОСОБА_3 і Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, а Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького районного управління юстиції м. Кривий Ріг, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Рукавіцина І.А. залучено до участі у справі лише у якості третіх осіб.
Разом з тим, зазначене порушення норм процесуального прав не призвело до неправильного вирішення спору, а тому не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не було враховано, що вимога про виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності стосується рішення нотаріуса, як державного реєстратора, в межах публічно-правових відносин а відноситься до юрисдикції адміністративного суду, про що вказано у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №826/9928/15, оскільки спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 04 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16, від 18 квітня 2018 року у справі № 804/1001/16, від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах, а у наведеній відповідачем справі спір стосуався виключно владних, управлінських рішень та дій приватного нотаріуса, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень.
Посилання ж в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке, на думку апелянта, полягає в тому, що суд безпідставно виніс звичайне судове рішення, а не заочне, та не повідомив належним чином адвоката Довгаля С.В. про відмову в задоволенні його заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що позбавило відповідача ОСОБА_3 гарантованої йому Конституцією правової допомоги, колегією суддів не приймаються, оскільки такі доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду, з огляду на наступне.
Так, згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, суд має право ухвалити заочне рішення за наявності певних умов, однак ЦПК України не зобов`язує суд ухвалювати саме заочне рішення, а тому доводи відповідача ОСОБА_3 фактично зводяться до довільного тлумачення норм ЦПК України.
При цьому, судом першої інстанції дійсно не враховано заяву адвоката Довгаля С.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних заходів (т. 3 а.с. 81-82) та не надано їй відповідної оцінки, однак, зазначене порушення норм процесуального прав не призвело до неправильного вирішення спору, а тому, як уже зазначалося вище, не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.
Інші доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і без порушень норм процесуального законодавства, яке призвело до неправильного вирішення спору, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача  ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Довгаль Сергій Володимирович,  - залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року -  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 14 травня 2021 року.

Головуючий:

Судді: