ОКРЕМА ДУМКА
судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Гімона М.М.

16 квітня 2021 року 
Київ
справа №620/3683/19
адміністративне провадження №К/9901/7612/21
щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - ГУ ДПС) на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 у справі №620/3683/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень, вимоги.
Відповідно до статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) усі питання, що виникають під час колегіального розгляду адміністративної справи, вирішуються більшістю голосів суддів. При прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення. Головуючий у судовому засіданні голосує останнім. Суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Вважаю за необхідне викласти свою окрему думку відносно питання поновлення судом касаційної інстанції строку на касаційне оскарження при прийнятті рішення про відкриття касаційного провадження у цій справі.
Так, ухвалою від 16.04.2021 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду більшістю голосів постановив відкрити касаційне провадження за скаргою ГУ ДПС, одночасно поновивши строк на касаційне оскарження.
Однак, на моє переконання наведені скаржником причини не давали суду касаційної інстанції підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
У цій справі вперше касаційну скаргу ГУ ДПС подало в межах строків (06.10.2020), проте, Верховний Суд ухвалою від 23.10.2020 її повернув як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішення у цій справі. Копію цієї ухвали ГУ ДПС отримало 28.10.2020. 
Вдруге касаційну скаргу ГУ ДПС подало 10.11.2020, проте, Верховний Суд ухвалою від 12.11.2020 знову повернув її як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішення у цій справі. Копію цієї ухвали ГУ ДПС отримало 18.11.2020.
Втретє касаційну скаргу у цій справі було подано 04.12.2020, проте, Верховний Суд ухвалою від 09.12.2020 повернув її як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі. Копію цієї ухвали ГУ ДПС отримало 14.12.2020.
Вчетверте касаційну скаргу у цій справі було подано 02.02.2021, проте, Верховний Суд ухвалою від 04.02.2021 знову повернув її як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі. Копію цієї ухвали ГУ ДПС отримало 10.02.2021.
Звертаючись вп`яте 04.03.2021 з касаційною скаргою, скаржник просив суд поновити строк на касаційне оскарження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020. Таке клопотання ГУ ДПС обґрунтовувало тим, що Верховний Суд останньою ухвалою від 04.02.2021 повернув касаційну скаргу скаржнику з мотивів неналежного, на думку суду, обґрунтування підстав касаційного оскарження вказаних судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України. Посилалося на те, що ця касаційна скарга подається з додатковим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження.
Ухвалою від 19.03.2021 Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху зокрема з тих підстав, що доказів щодо дати отримання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 не надано, не наведено також і пояснень щодо того, коли вперше була подана касаційна скарга та з яких підстав не була прийнята Верховним Судом. Невиконання особою, яка звернулася з касаційною скаргою, вимог КАС щодо форми та змісту касаційної скарги, що стало підставою для повернення такої касаційної скарги, саме по собі не є поважною причиною пропуску строку. Скаржнику надано десятиденний строк для усунення виявлених недоліків, а саме: надати документ про сплату (доплату) судового збору та обґрунтоване клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
На виконання вимог зазначеної ухвали суду, ГУ ДПС подало клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, яке вмотивоване тим, що відповідач не зволікав з подачею касаційної скарги та по часу їх направлення і отримання нових доказів, подавались касаційні скарги з цими новими доказами, в тому числі протоколами допиту свідків тощо, які додатково свідчать про правомірність позиції відповідача.
В ухвалі від 16.04.2021 Верховний Суд більшістю голосів дійшов висновку, що темпоральне обмеження права на касаційне оскарження судових рішень щодо суб`єкта владних повноважень встановлено частиною п`ятою статті 333 КАС. Інших обмежень права на касаційне оскарження судового рішення, яке згідно з нормами КАС підлягає касаційному оскарженню, законом не встановлено. Наведені скаржником обставини свідчать про послідовність дій ГУ ДПС, які були вчиненні без зайвих зволікань, щодо реалізації права на касаційне оскарження, а тому наявні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.
Вважаю, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Відповідно до статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень ГУ ДПС не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. При цьому, Верховний Суд скаржнику неодноразово надавав вичерпні роз`яснення щодо форми і змісту касаційної скарги, яким вона повинна відповідати в частині належного викладення підстав. 
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. 
Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважаю, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
У цій справі у скаржника було достатньо часу для приведення своєї касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України. При цьому, строк у шість місяців після ухвалення постанови суду апеляційної інстанції, що сплинув на момент подання касаційної скарги вп`яте, не можна вважати розумним та оптимальним для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.
Посилання скаржника на те, що він не зволікав з подачею касаційної скарги є безпідставними, оскільки з дня отримання ухвали про повернення вперше поданої касаційної скарги і до дня повторного звернення минуло 13 днів, з дня отримання ухвали про повернення вдруге поданої касаційної скарги і до дня чергового звернення - 16 днів, з дня отримання ухвали про повернення втретє поданої касаційної скарги і до дня чергового звернення - 50 днів, з дня отримання ухвали про повернення вчетверте поданої касаційної скарги і до дня чергового звернення - 22 дні.
Сукупність цих обставин свідчить про допущення ГУ ДПС необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на подання касаційної скарги з дотриманням вимог КАС України. Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
За змістом пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Отже, вважаю, що у відкритті касаційного провадження належало відмовити, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення такого строку є неповажними.

Суддя:                                                                                М. М. Гімон