ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 р. 	Справа № 520/16646/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2020, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., м. Харків, повний текст складено 30.12.20 року по справі № 520/16646/2020
          за позовом             Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1  
          до             Слобожанської митниці Держмитслужби                     
          про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби,  в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості № 807000/2020/001694/2 від 01 вересня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807200/2020/00452;
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що митний орган не надав належної оцінки наданих позивачем документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товарів за ціною договору,  неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом, відмовив у митному оформленні товару та незаконно  прийняв оскаржуване рішення, яке підлягає скасуванню.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2020р. адміністративний позов  задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості № UA807000/2020/001694/2 від 01.09.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2020/00452 від 01.09.2020 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Слобожанською митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 по справі №520/16646/2020 незаконним та необґрунтованим у зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що відсутність під час митного оформлення документів визначених ст.53 МКУ підтверджена наявними в матеріалах справи доказами (ЕМД №UA807290/2020/016802, картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807290/2020/00427). Посилається на те, що матеріали справи містять документи, які підтверджують наявні розбіжності, в наданих позивачем документах, а саме - в експортній декларації вказано, що поставка відбувається за контрактом WMB2200134 натомість до митної декларації ЕМД №UA807200/2020/013260 від 31.08.2020 надано контракт №20052020 від 20.05.2020; - номер коносаменту в експортній декларації зазначено 181ALGT2004123М1 тоді як поданий до митного оформлення коносамент - №SHWS220071762 від 24.07.2020.  Зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні (арк. 3-5 рішення) застосовано положення Митного кодексу України в редакції, що діяла до прийняття Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» №440-ІХ від 14.01.2020, а саме поняття «митні органи» вживається як «органи доходів і зборів». Також вказує, що наданий до митного оформлення рахунок на оплату №833Ф від 27.08.2020 не містить жодної інформації про умови його оплати, агентську винагороду, крім того сам документ не містить ні підпису, ні печатки. Виходячи з викладеного, під час декларування були відсутні документи що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме транспортних витрат. Зазначає, що судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки аргументам Слобожанської митниці Держмитслужби щодо вимоги про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення ША807200/2020/00452 від 01.09.2020.Посилається на постанову  Верховного Суду України від 6.09.2015 по справі №826/4418/14. Вказує, що скасування оскаржуваної картки відмови не поновлюватиме митне оформлення за митною декларацією, в прийнятті якої було відмовлено, оскільки вона є актом індивідуальної дії, який вичерпує свою силу одноразовим використанням, так як стосується лише декларації, за якою було відмовлено у митному оформленні товарів. Враховуючи вищенаведене просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. 
Від представника позивача, до суду надійшли додаткові пояснення по справі, в яких зазначає, що позивачем було належним чином документально підтверджено всі складові митної вартості, то обрання в даному випадку першого методу визначення митної вартості є правильним, тим більше, що подані документи не містять розбіжностей як щодо опису товару , так і у числових значеннях - ваги та вартості товару, в тому числі і дані відображені у митній декларації країни відправлення, а митницею дані обставини не спростовано, тому рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві. 
Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що що позивач придбав у нерезидента товар, а саме: плівка з пластифікованого ПВХ з надрукованим малюнком в асортименті, завтовшки менш як 1мм. непориста, гнучка, не самоклейна, не армована, не поєднана з іншими матеріалами, в рулонах завширшки 150см (+ /-5%) з вмістом пластифікатора більше як 6%: Normal Clear film with powder 0.09 X150CMX200M / Плівка 1113X 90мкн прозора. - 6000м; Текстильний матеріал синтетичний, покритий з одного боку полімерним матеріалом (полівінілхлоридом), який видно неозброєним поглядом: в рулонах: 600*300D JKS 50 M/ROLL (FLAT PVC BACKING) white #101 / Тканина поліестер 600Д з ПВХ біла. -1517 м; 600*300D JKS 50M/ROLL (FLAT PVC ВАСКІ NG ) electric #223 / Тканина поліестер 6 00Д < ГІВХ електрик. - 1579м; 600*3000 JK S 50M/ROLL (FLAT PVC BACKING ) dark blue #330 / Тканина поліестер 600Д з ГІВХ темп о-синя. - 1542м: 600*3000 JKS 50M/ROLL ( FLAT PVC BACKING ) burgundy #177 / Ткані на поліестер 600Д з ІІВХ бордова. - 1542м : 600*3000 JKS 50M/ROI.I. (FLA І PVC BACKIN' G ) COYOТ Тканина поліестер 600Д з ІІВХ койот. - 1983м: 600*3000 JKS 50M/ROI.I. (11 AT PVC BACKING ) dark grey #311 Тканина поліестер 600/1 з ІІВХ темно-синя. - 2069м: 600*3000 JKS 50M/ROI І (I I .АГ PVC BACKING ) yellow #111 Тканина поліестер 600Д з 1 ІВХ жовта. - 1515м: 600*3000 JKS 50M/ROLL (FLAT PVC BACKING ) turquoise #216 / Тканина поліестер 600Д з ПВХ синя. - 14.36м; 600*3000 JKS 50M/ROLL (FLAT PVC BACKING ) violet -v427 Тканина поліестер 600Д з ІІВХ фіолетова. - 1676м: 600*3000 JKS 50M/ROI..L (FLAT PVC BACKING ) army green #327 / Тканина поліестер 600Д з ПВХ хакі. - 2994м; 600*3000 JKS 50M/ROI.L (FLAT PVC BACKING ) terracotta #493 / Тканина поліестер 600Д з ІІВХ теракотова. - 1432м; 600*3000 .IKS 50M/ROLL (FLAT PVC BACKING ) red #162 'Тканина поліестер 600/1 з ПВХ червона. - 3074м: 600*3000 JKS 50M/ROI.I (FLAT PVC BACKING ) ARMY GRI.LN / Тканина поліестер 600Д з ГІВХ хакі темний. -5130м; 600*3000 JKS 50M/ROL.L (FLAT PVC BACKING ) BLACK Тканина поліестер 600Д з ІІВХ чорна. - 8874м; 420O.OIA.PVC STON1 WASH 0.45mm dark blue #330 Тканина нейлон 420Д з ІІВХ темно-синя. 983м; 420D.OIA.PVC STONL W ASH 0,45mm BLACK / Тканина нейлон 420/1 з І ІВХ чорна. - 1000м.
31.08.2020 року з метою здійснення митного оформлення зазначеного товару представник позивача звернувся до Митниці з електронною митною декларацією UA 807200/2020/013260 в якій митна вартість визначена за ціною договору. 
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару, декларант надав митному органу разом наступні документи: сертифікат якості (Certificate of quality) № б/н від 21.07.2020 року; пакувальний лист (Packing list) б/н 21.07.2020 року; рахунок-Фактур a (їнвойс) (Commercial invoice) № 20STB001 від 21.07.2020 року; коносамент (Bill of lading) № SHWS 220071762 від 24.07.2020 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 1301 від 27.08.2020 року; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 20C4406B0130/00107 від 27.07.2020 року; банківський платіжний документ, що стосується товару від 01.06.2020 року; банківський платіжний документ, що стосується товару від 30.07.2020 року; рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця - договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 833 Ф від 27.08.2020 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), додат. угода №1 від 08.07.2020 року;  доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), додаток (специфікація № 1) від 27.05.2020 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), додаток № б/н від 21.07.2020 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу, стороною якого с виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення № 20052020 від 20.05.2020 року; договір про надання послуг митного брокера № 1312 від 11.03.2020 року; інші некласифіковані документи № 204406В0/007322 від 31.07.2020 року; інші некласифіковані документи № 204406В0/007323 від 31.07.2020 року; інші некласифіковані документи б/н від 28.08.2020 року; копія митної декларації країни відправлення від 23.07.2020 року; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № UA807200.2020.013260 від 31.08.2020 року.
31.08.2020 року відповідачем надіслане позивачеві електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів, у зв`язку з недостатністю документів для визнання складових митної вартості, перелік яких повністю відтворює положення частини 3 статті 53 Митного кодексу України.
          31.08.2020 року представником позивача надіслано на адресу відповідача лист, згідно якого представник прохав прийняти рішення про завершення митного оформлення та повідомлено, що додаткові документи надаватися не будуть.
01.09.2020 року Слобожанською митницю Держмитслужби складено рішення про коригування митної вартості № UA807000/2020/001694/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2020/00452.
Відповідно до рішення про коригування митної вартості № UA807000/2020/001694/2
за товар -  «плівка з пластифікованого ПВХ з надрукованим малюнком в асортименті, завтовшки менш як 1мм. непориста, гнучка, не самоклейна, не армована, не поєднана з іншими матеріалами, в рулонах завширшки 150см (+ /-5%) з вмістом пластифікатора більше як 6%: Normal Clear film with powder 0.09 X150CMX200M / Плівка 1113X 90мкн прозора. - 6000м» розрахована декларантом митна вартість товару на суму 36754,0400 грн., що становить 1337,6800 доларів США за курсом встановленим НБУ 27,4759. Після корегування митним органом митної вартості товару, митна вартість товару становить на загальну суму 1849,43 доларів США.
Відповідно до рішення про коригування митної вартості № UA807000/2020/001694/2
за товар -  «Текстильний матеріал синтетичний, покритий з одного боку полімерним матеріалом (полівінілхлоридом), який видно неозброєним поглядом: в рулонах: 600*300D JKS 50 M/ROLL (FLAT PVC BACKING) white #101 / Тканина поліестер 600Д з ПВХ біла. -1517 м; 600*300D JKS 50M/ROLL (FLAT PVC ВАСКІ NG ) electric #223 / Тканина поліестер 6 00Д < ГІВХ електрик. - 1579м; 600*3000 JK S 50M/ROLL (FLAT PVC BACKING ) dark blue #330 / Тканина поліестер 600Д з ГІВХ темп о-синя. - 1542м: 600*3000 JKS 50M/ROLL ( FLAT PVC BACKING ) burgundy #177 / Ткани на поліестер 600Д з ІІВХ бордова. - 1542м : 600*3000 JKS 50M/ROI.I. (FLA І PVC BACKIN' G ) COYOТ Тканина поліестер 600Д з ІІВХ койот. - 1983м: 600*3000 JKS 50M/ROI.I. (11 AT PVC BACKING ) dark grey #311 Тканина поліестер 600/1 з ІІВХ темно-синя. - 2069м: 600*3000 JKS 50M/ROI І (I I .АГ PVC BACKING ) yellow #111 Тканина поліестер 600Д з 1 ІВХ жовта. - 1515м: 600*3000 JKS 50M/ROLL (FLAT PVC BACKING ) turquoise #216 / Тканина поліестер 600Д з ПВХ синя. - 14.36м; 600*3000 JKS 50M/ROLL (FLAT PVC BACKING ) violet -v427 Тканина поліестер 600Д з ІІВХ фіолетова. - 1676м: 600*3000 JKS 50M/ROI..L (FLAT PVC BACKING ) army green #327 / Тканина поліестер 600Д з ПВХ хакі. - 2994м; 600*3000 JKS 50M/ROI.L (FLAT PVC BACKING ) terracotta #493 / Тканина поліестер 600Д з ІІВХ теракотова. - 1432м; 600*3000 .IKS 50M/ROLL (FLAT PVC BACKING ) red #162 'Тканина поліестер 600/1 з ПВХ червона. - 3074м: 600*3000 JKS 50M/ROI.I (FLAT PVC BACKING ) ARMY GRI.LN / Тканина поліестер 600Д з ГІВХ хакі темний. -5130м; 600*3000 JKS 50M/ROL.L (FLAT PVC BACKING ) BLACK Тканина поліестер 600Д з ІІВХ чорна. - 8874м; 420O.OIA.PVC STON1 WASH 0.45mm dark blue #330 Тканина нейлон 420Д з ІІВХ темно-синя. 983м; 420D.OIA.PVC STONL W ASH 0,45mm BLACK / Тканина нейлон 420/1 з І ІВХ чорна. - 1000м.» розрахована декларантом митна вартість товару на суму 696432,2100 грн., що становить 25347,0200 доларів США за курсом встановленим НБУ 27,4759. Після корегування митним органом митної вартості товару, митна вартість товару становить на загальну суму 79057,44 доларів США.
Не погоджуючись із такими діями та рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості № 807000/2020/001694/2 від 01 вересня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807200/2020/00452 від 01 вересня 2020 року, не можна визнати законними та обґрунтованими.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
У відповідності до ч.1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною першою статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
У відповідності до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно з частиною п`ятою статті 52 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
За змістом частини другої статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
На підтвердження заявленої митної вартості товарів, уповноваженою особою декларанта разом із митною декларацією №UА807200/2020/013260 подано до Слобожанської митниці Держмитслужби наступні документи : сертифікат якості (Certificate of quality) № б/н від 21.07.2020 року; пакувальний лист (Packing list) б/н 21.07.2020 року; рахунок-Фактур a (їнвойс) (Commercial invoice) № 20STB001 від 21.07.2020 року; коносамент (Bill of lading) № SHWS 220071762 від 24.07.2020 року; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 1301 від 27.08.2020 року; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № 20C4406B0130/00107 від 27.07.2020 року; банківський платіжний документ, що стосується товару від 01.06.2020 року; банківський платіжний документ, що стосується товару від 30.07.2020 року; рахунок-фактура про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця - договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 833 Ф від 27.08.2020 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), додат. угода №1 від 08.07.2020 року;  доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), додаток (специфікація № 1) від 27.05.2020 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту), додаток № б/н від 21.07.2020 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу, стороною якого с виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення № 20052020 від 20.05.2020 року; договір про надання послуг митного брокера № 1312 від 11.03.2020 року; інші некласифіковані документи № 204406В0/007322 від 31.07.2020 року; інші некласифіковані документи № 204406В0/007323 від 31.07.2020 року; інші некласифіковані документи б/н від 28.08.2020 року; копія митної декларації країни відправлення від 23.07.2020 року; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № UA807200.2020.013260 від 31.08.2020 року.
Таким чином, як установлено судами та підтверджується матеріалами справи, позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які за своїм змістом не містять розбіжностей та піддаються обчисленню і підтверджують ціну товару, а саме його митну вартість.
Факт подачі уповноваженою особою декларанта до митного органу вказаних вище документів представником відповідача ні у відзиві на позов, ні в апеляційній скарзі не заперечувався.
Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій      статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що є обов`язковим наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості товару, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Згідно положень частини 6 статті 54 Митного кодексу України, підставами для відмови у митному оформленні, серед іншого, є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.
Відповідно до частини одинадцятої статті 264 Митного кодексу України, орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з оскаржуваного рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2012/001694/2 від 01.09.2020 в обґрунтування причин, через які через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст.: 54, 55, 57, 58, 59 Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості (номер інвойсу в митній декларації країни відправлення не співпадає із номером інвойсу поданим до митного оформлення), не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (не надано переклад митної декларації країни відправлення), а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МКУ, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари. Джерелом інформації для даного Рішення є наявна в митному органі цінова інформація про митні оформлення подібних товарів митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін за фактами митних оформлень що наявні у ЄАІС та АСМО Інспектор: №UА500490/2020/250820 від 25.08.2020, №UA500020/2020/221946 від 03.08.2020.
Слобожанською митницею Держмитслужби додатково було надано до суду збільшений прінт-скрін АСМО Інспектор з повідомленням декларанту.
Як вказано у пункті 2 ч.4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.
З наведеного слідує, що правовою підставою для витребування митним органом від декларанта додаткових документів є наявність перелічених у частині 3 статті 53 МК України підстав, про які митний орган зобов`язаний у письмовій формі повідомити декларанта із зазначенням у такому повідомленні конкретних причин за яких заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана на основі поданих ним документів.
Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом та які в свою чергу перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.
Натомість надане декларанту електронне повідомлення стосовно необхідності подання митному органу додаткових документів не містить відомостей щодо правових підстав для витребування таких документі, переліку відомостей, які відсутні у поданих документах, наявність яких є необхідною умовою для підтвердження числового значення складових митної вартості, визначеної позивачем.
Такі дії митного органу не узгоджуються з положеннями п. 2 ч. 4 ст. 54 МК України та сприяють тому, що декларант, будучи необізнаним стосовно фактичних причин, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана, позбавляється можливості усунути такі розбіжності (недоліки, хиби) на стадії здійснення митного контролю правильності визначення задекларованої ним митної вартості товару.
Колегія суддів зазначає, що спрацювання системи управління ризиками (АСАУР) є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. 
Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 19.02.2019 р. по справі №805/2713/16-а.
Окремо колегія суддів зауважує позицію Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 30.10.2018 р. по справі №826/25605/15, а саме те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
З огляду на вищенаведене, загальні посилання на норми МК України, зроблені відповідачем без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не вказано: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а фактично містяться лише посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Тобто, апелянтом не було зазначено, які саме, конкретно, документи для проведення митного оформлення не надано позивачем, чи конкретні недоліки наданих документів
Окремо суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 30.10.2018 р. по справі № 826/25605/15, а саме те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Оскільки, відповідачем не було належним чином обґрунтовано неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, а також не доведено наявність розбіжностей у поданих позивачем документах або не підтвердження останнім складових задекларованої митної вартості товару, то витребування митним органом інших документів в порядку ч. 3 ст. 53 МК України взагалі є неправомірним.
Щодо доводів відповідача про необхідність надання такого додаткового документа як переклад копії митної декларації країни відправлення, суд зазначає, що відповідно до ст. 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Отже, відповідно до вказаної статті Кодексу, митні органи вимагають переклад документів українською мовою лише у випадку необхідності перевірки або підтвердження відомостей, що зазначені у митній декларації.
Разом з тим, ч. 2 ст. 53 МК України містить перелік обов`язкових документів, які повинні надаватися на підтвердження митної вартості товарів.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем витребовувались у позивача митна декларація країни відправлення , які за змістом ч. 2  ст. 53 МК України не є документами, які підтверджують митну вартість товарів.
Теж саме стосується з посилань митного органу на те, що номер інвойсу в митній декларації країни відправлення не співпадає із номером інвойсу поданим до митного оформлення.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що митний орган встановлюючи те, що номер інвойсу в митній декларації країни відправлення не співпадає із номером інвойсу поданим до митного оформлення приймає надану позивачем митну декларацію країни відправлення без перекладу, й тут же посилається на не надання позивачем перекладу митної  декларації країни відправлення, як підставу не здійснення митного оформлення. 
Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у  постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.
Щодо посилань митного органу на те, що позивачем не було документально підтверджено складові митної вартості, що включені до митної вартості, зокрема щодо перевезення товару до митної території України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, позивачем разом із позовною заявою було подано договір № 02/03- 20 від 02.03.2020 року на транспортно-експедиторське обслуговування,  укладений позивачем із ПП «Інтервід», в порядку та на умовах якого позивачу і було надано послуги з морського фрахту (міжнародне морське перевезення) за маршрутом порт GAOMING, FOSHAN, Китай-порт Одеса, Україна на суму 41 900,58 гривні, які і були включені до складових митної вартості.
Первинною документацією, що підтверджує обов`язок позивача по оплаті наведених послуг є рахунок на їх оплату, акт приймання передачі- послуг та здійснення їх оплати згідно платіжного доручення, які в повному обсязі були подані разом із позовом. 
Наведені документи досліджені в ході судового розгляду, в результаті чого суд дійшов правильних висновків щодо документального підтвердження позивачем цих витрат, їх реальну сплату на підставі виставленого рахунку № 833 Ф від 27.08.2020 року в день виставлення даного рахунку, а також акту здачі приймання робіт № 833Ф від 27.08.2020 року, та як наслідок правомірність включення цих складових до митної вартості і правильність обрання першого методу визначення митної вартості.
Також позивачем, до суду першої інстанції було надано копію платіжного доручення №154 від 27.08.2020р. про сплату 41 900,58 грн., в якому в призначенні платежу зазначено : рахунок на оплату № 833 Ф від 27.08.2020р. (а.с.69). 
Щодо відсутності підписів на рахунку по оплаті цих послуг колегія суддів зазначає наступне. 
Як зазначив представник позивача, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що даний рахунок формується бухгалтерськими програмами, із обов`язковою прив`язкою до укладеного сторонами договору, що свідчить про правомірність його віднесення до первинної документації та належне підтвердження розміру витрат на отримані послуги за цим рахунком.
Більш того, з тексту даного рахунку вбачається, що оплата цього рахунку означає погодження з умовами поставки і з урахуванням документально підтвердженого факту оплати позивачем отриманих послуг, слід дійти висновку, що такі витрати були реально понесені позивачем та правомірно включені до митної вартості, що правильно було встановлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи. 
Як зазначалося вище, з наявного в матеріалах справи акту здачі приймання робіт № 833Ф від 27.08.2020 року вбачається, що Виконавцем були виконані роботи, а Замовник (позивач) претензій по об`єму, якості та строками виконання робіт (надання послуг) не має.
Крім того, даний акт має прив`язку до рахунку на оплату № 833 Ф від 27.08.2020 року, що у своїй сукупності дає змогу дійти висновку, що позивач належним чином документально підтвердив понесені ним витрати, що стали складовими митної вартості, та свідчать про правильність її визначення за першим методом.
При цьому, колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на відсутність підписів на рахунку по оплаті цих послуг, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77 КАС України, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, наведене не було підставою його прийняття.    
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача в апеляційній скарзі на те, що в експортній декларації вказано, що поставка відбувається за контрактом WMB2200134 натомість до митної декларації ЕМД №UA807200/2020/013260 від 31.08.2020 надано контракт №20052020 від 20.05.2020; - номер коносаменту в експортній декларації зазначено 181ALGT2004123М1 тоді як поданий до митного оформлення коносамент - №SHWS220071762 від 24.07.2020, з огляду на наступне. 
Дані посилання не були підставою прийняття оскаржуваного рішення. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідач зазначає реквізити товарно-транспортної накладної і вказує, що це є коносаментом, що свідчить про допущення помилки з боку відповідача. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що декларантом було подано коносамент (bill of landing) SHWS220071762 від 24.07.2020 року. Даний документ відображає і реквізити судна, що вказані у митній декларації країни відправлення, а також числові значення, щодо вартості та обсягів товару, що вкотре спростовує обставини, викладені відповідачем у апеляційній скарзі. 
Також колегія суддів зазначає, що у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення вбачається, що останнє не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.
Суд встановив, що за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем товару за резервним методом митним органом взято за основу МД №UА500490/2020/250820 від 25.08.2020, №UA500020/2020/221946 від 03.08.202
Однак, спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, не зазначено маркування товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Вказані вантажно митні декларації МД №UА500490/2020/250820 від 25.08.2020, №UA500020/2020/221946 від 03.08.202 не містять жодних належних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товари, що ввозились позивачем. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митним органом такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було. А відтак, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару є недоведеним за правилами ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не довів, що вартість ввезеного товару, яку взято за основу для коригування вартості згідно зі спірним рішенням, визначено з урахуванням індивідуальних ознак товарів, що можуть свідчити про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товаром, ввезеним позивачем та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. 1 ст. 2 КАС України)
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України)
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. (ч. ч. 1. 2 ст. 5 КАС України)
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення  про коригування митної вартості № 807000/2020/001694/2 від 01 вересня 2020 року винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.
Як наслідок, підлягає скасуванню й картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807200/2020/00452, прийнята відповідачем у зв`язку з винесенням цього рішення.
Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження апелянта про те, що скасування вказаної картки відмови не є належним способом захисту прав позивача, з наступних підстав.
Положеннями частин першої та другої статті 256 Митного кодексу України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом..
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 264 Митного кодексу України  митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.
Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.
Частиною 12 статті 264 МК України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику..
Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.
Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.
Таким чином, картка відмови у митному оформленні є рішенням митного органу, яке впливає на права та обов`язки декларанта та яке може бути оскаржене в порядку адміністративного судочинства.
Крім того, суд відхиляє посилання позивача на постанови Верховного Суду  у справі № 826/4418/14 оскільки правовідносини у даній справі не є аналогічними тим, що розглядались у справі Верховним Судом.
Щодо посилань апелянта на те, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні  застосовано положення Митного кодексу України в редакції, що діяла до прийняття Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» №440-ІХ від 14.01.2020, а саме поняття «митні органи» вживається як «органи доходів і зборів», колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
В даному випадку справу вирішено вірно.
З урахуванням вищенаведеного доводи відповідача щодо правомірності рішення  про коригування митної вартості № 807000/2020/001694/2 від 01 вересня 2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807200/2020/00452 є помилковими.
Згідно з ч. 1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є  справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.  
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 по справі № 520/16646/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  23.04.2021 року