Номер провадження: 22-ц/813/3629/21 
Номер справи місцевого суду: 947/30438/19
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ДОДОТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.
               розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

встановила:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суд м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2013 року, з 750 гривень до 1500 гривень. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 гривень, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в іншій частині вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Вказане судове рішення було оскаржено у апеляційному порядку представником ОСОБА_1 .
Постановою Одеського апеляційного суду від 25 травня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 було задоволено частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року – змінено.
Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2013 року з 750 (сімсот п`ятдесят) гривень до 6 000 (шість тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В решті рішення залишено без змін.
27 травня 2021 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Гареєва Є.Ш. до Одеського апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат за надання правничої допомоги, у якій заявник просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Гареєва Є.Ш. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат за надання правничої допомоги, з наступних підстав.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що: «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що: «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження понесених апелянтом витрат на правничу допомогу, представник ОСОБА_1 адвокат Гареєва Є.Ш., разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, надав суду апеляційної інстанції Договір про надання правової допомоги №17/10/19 від 17 жовтня 2019 року, розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу за участь у справі №94730438/19 в Одеському апеляційному суді, квитанцію до прибуткового касового ордеру №26/05/21 від 26 травня 2021 року про сплату ОСОБА_1 10 000 гривень. 
Зі вказаного розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу за участь у справі №94730438/19 в Одеському апеляційному суді вбачається, що адвокат надав клієнту наступні правові послуги: консультація щодо подання апеляційної скарги вартістю 1000 гривень, підготовка та подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду вартістю 5 000 гривень, підготовка та подання клопотання про витребування доказів вартістю 1000 гривень, та участь у двох судових засіданнях у Одеському апеляційному суді вартістю 3 000 гривень.
Проте, представник апелянта не надав суду детальних розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Крім того, необґрунтованим є включення до складу витрат на професійну правничу допомогу підготовку та подання до суду апеляційної інстанції клопотання про витребування доказів вартістю 1000 гривень, оскільки аналогічне клопотання було підготовлено та подано адвокатом під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги), позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. 
За таких обставин та враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково, колегія суддів доходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Гареєва Є.Ш. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат за надання правничої допомоги, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, понесені апелянтом, у розмірі 6 000 гривень.
В іншій частині заявленого клопотання, підстав для ухвалення додаткового рішення (постанови) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 270 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) витрати на правову допомогу у сумі 6 000 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 07 червня 2021 року.

      Головуючий                                                       С.О. Погорєлова 
      
Судді                                                         А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе