УХВАЛА

15 квітня 2021 року 
Київ
справа №9901/226/19
адміністративне провадження №П/9901/557/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Єзерова А.А., Желєзного І.В., Стрелець Т.Г., Стеценка С.Г., 

перевіривши заяву ОСОБА_1 , подану у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України, третя особа - Національна академія державного управління при Президентові України, про визнання протиправним і нечинним Указу Президента України, 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2019 року ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 , позивач, заявник) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України (надалі також - відповідач), третя особа - Національна академія державного управління при Президентові України (надалі також- Національна академія), у якому просив:
- визнати протиправним та нечинним повністю Указ Президента України від 5  квітня  2019 року № 105/2019 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади президента Національної академії державного управління при Президентові України";
- поновити його на посаді президента Національної академії з 6 квітня 2019 року та допустити в цій частині негайне виконання.
За наслідками розгляду цієї справи Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду 19 травня 2020 року ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково. 
Визнав протиправним та скасував Указ Президента України від 5 квітня 2019 року №  105/2019 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади президента Національної академії державного управління при Президентові України". Поновив ОСОБА_1 на посаді президента Національної академії з 6 квітня 2019 року. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді президента Національної академії звернув до негайного виконання.
Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2020 року набрало законної сили. 
24 листопада 2020 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , у якому він просив: зобов`язати Президента України у десятиденний строк із дня отримання ухвали подати звіт про виконання рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2020 року по справі №9901/226/19. В цьому клопотанні, заявник зазначив, що протягом тривалого періоду безпідставно не виконується рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2020 року, чим порушуються його права та інтереси. 
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення від 19 травня 2020 року та ухвалою від 1 лютого 2021 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування заходів судового контролю за виконанням судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду постановою від 17 березня 2021 року ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 1 лютого 2021року залишила без змін.
Справа повернута після апеляційного перегляду ухвали від 1 лютого 2021 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 14 квітня 2021 року.
2 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, в якій заявник просить:
-постановити окрему ухвалу про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої Президентом України як суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 9901/226/19, та вирішити питання щодо притягнення його до відповідальності.
-окрему ухвалу за результатами розгляду цієї заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої Президентом України як суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 9901/226/19, направити Президентові України для вжиття ним заходів щодо усунення причин та умов, які сприяли невиконанню судового рішення.
В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 16 липня 2020  року Верховним Судом видано виконавчий лист щодо виконання від 19 травня 2020 року у справі № 9901/226/19. Заявник неодноразово звертався до Національної академії з приводу виконання судового рішення, але отримував відповіді про відсутність у третьої особи відповідних повноважень. 22 жовтня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пашинін О.А. подав від імені позивача до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про примусове виконання судового рішення. 
30 жовтня 2020 року за заявою ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №  63451376.
23 листопада 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пашинін О.А. звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із адвокатським запитом за вих. №20/11-23/1 щодо отримання інформації про хід виконавчого провадження № 63451376.
Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 4 грудня 2020 року надана відповідь на зазначений вище адвокатський запит, з якої заявнику стало відомо, що 30 листопада 2020 року головним державним виконавцем Рубель І.В. висунуто вимогу Президентові України за вих. № 20.1/63451376/8 щодо негайного виконання виконавчого листа, виданого Верховним Судом 16 липня 2020 року у справі № 9901/226/19. 
Окрім цього, ОСОБА_1 звертався із заявами щодо виконання судового рішення до Президента України, а 24 грудня 2020 року до відповідача звернулись також Голова Федерації професійних спілок України та Голова Профспілки працівників державних установ України із листом за вих. № 02/01-15/906 "Про поновлення ОСОБА_1 на посаді президента Національної академії державного управління при Президентові України", але станом на дату подання цієї заяви судове рішення не виконане.
Враховуючи викладене вище, заявник зазначив, що такі дії Президента України, виражені у формі бездіяльності, свідчать про відсутність у нього наміру щодо виконання судового рішення, що в свою чергу порушує право ОСОБА_1 на судовий захист. 
Перевіряючи відповідність заяви ОСОБА_1 вимогам, встановленим статтею 383 КАС України, Верховний Суд виходить з наступного. 
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 4 наведеної статті встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
З матеріалів справи судом встановлено, що рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 19 травня 2020 року набрало законної сили 22 червня 2020 року, а 16 липня 2020 року по цій справі видано виконавчий лист.
22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання судового рішення.
Виконавче провадження №63451376 про примусове виконання рішення Верховного Суду від 19 травня 2020 року по справі №9901/226/19 відкрито за заявою ОСОБА_1 постановою державного виконавця від 30 жовтня 2020 року. Зазначену постанову було надіслано сторонам виконавчого провадження до відома та виконання.
У зв`язку з відсутністю інформації щодо виконання рішення суду, державним виконавцем боржнику скеровано вимогу від 30 листопада 2020 року, в якій зазначено про необхідність негайно виконати вимоги виконавчого листа №9901/226/19, виданого 16 липня 2020 року Верховним Судом. 
Судом також встановлено, що позивач 24 листопада 2020 року звертався до Верховного Суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення в порядку, передбаченому статтею 382 КАС України. Така заява була аргументована невиконанням судового рішення, в тому числі, в межах здійснення примусового виконавчого провадження.
Заяву про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не виконання рішення суду в порядку статті 383 КАС України позивач подав до суду 2 березня 2021  року.
Щодо строків звернення до суду із заявою в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, ОСОБА_1 вказує, що 10 - денний строк для подання цієї заяви він обчислює із дня, коли дізнався про результат розгляду Великою Палатою Верховного Суду апеляційної скарги на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 1 грудня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення. Розгляд зазначеної вище апеляційної скарги здійснювався Великою Палатою Верховного Суду 17 березня 2021  року в порядку письмового провадження, а результати розгляду апеляційної скарги опубліковані відповідно до регламенту роботи Великої Палати Верховного Суду на офіційному веб - сайті "Судова влада України" 26 березня 2021 року. 
З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 зазначив, що звертається до суду із цією заявою в межах встановленого законом строку.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що за частиною 4 статті 383 КАС України визначальним для вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду із заявою, зазначеною у частині 1 цієї статті, є дата, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби, але у строки, перебіг яких починається з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав при виконанні судового рішення.
Тобто при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті   383 КАС України обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку та дата, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В цій справі судом встановлено, що про порушення своїх прав позивач міг дізнатися після спливу 10 робочих днів, встановлених державним виконавцем боржнику для виконання рішення суду та безумовно повинен був дізнатись зі змісту листа Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 4 грудня 2020 року, з якого, як зазначає ОСОБА_1 , стягувачу стало відомо, що 30 листопада 2020 року головним державним виконавцем Рубель І.В. висунуто вимогу Президентові України за вих.   №   20.1/63451376/8 щодо негайного виконання виконавчого у справі №   9901/226/19. Така вимога направлена на адресу боржника саме через невиконання рішення суду у строк, встановлений державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження. 
Отже, в грудні 2020 року позивач був обізнаний про порушення його права при виконанні судового рішення у цій справі, але із заявою в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України заявник звернувся до суду лише 2 березня 2021 року. 
Обставини, з якими заявник пов`язує початок перебігу для нього строку звернення із цією заявою (перегляд Великою Палатою Верховного Суду ухвали про відмову в задоволенні заяви про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення), не спростовують того, що ОСОБА_1 було відомо про порушення його прав у грудні 2020 року. 
Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Колегія суддів зазначає, що поважними визнаються лише такі причини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які об`єктивно та істотно перешкоджали б зверненню до суду та не залежали від волевиявлення особи.
При цьому, строк у десять днів визнано законодавцем достатнім для того, щоб позивач, який вважає, що його права, свободи чи інтереси порушено невиконанням судового рішення, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду.
У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду з даною заявою.
Таким чином, суд приходить до висновку, що заявником подана заява, яка не відповідає вимогам частини 4 статті 383 КАС України.
Відповідно до частини другої пункту 5 статті 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 , подана у порядку статті 383 КАС України підлягає поверненню.
Керуючись статтями 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , подану у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України, третя особа - Національна академія державного управління при Президентові України, про визнання протиправним і нечинним Указу Президента України, повернути заявнику.
Копію ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови Великою Палатою Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий суддя                                                                                          Л.В. Тацій
Судді                                                                                                              А. А. Єзеров
                                                                                                              І.В Желєзний 
                                                                                                              Т.Г. Стрелець
                                                                                                              С. Г. Стеценко