КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ 33/824/461/2021                                                                                       Постанова винесена суддею Дідиком М.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                                     
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
16 лютого 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута              до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу 
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, 2018 р.н., працюючого начальником відділу КП ШЕУ Солом`янського району м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,  
 
на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від                             30 листопада 2020 року,
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від                              30 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу                           в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі             420 грн. 40 коп.  
 
Згідно з постановою суду, 01 вересня 2020 року о 23 год. 15 хв. по                             проспекту Голосіївському, площа Голосіївська, в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння                                у встановленому законом порядку відмовився у закладі КМКЛ «Соціотерапія» у присутності лікаря нарколога, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях  ОСОБА_1        наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку                    з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
         В обґрунтування своїх вимог посилається на те, він надсилав на адресу суду ряд клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що у нього було діагностовано захворювання дихальних шляхів та під питанням короновірусна хвороба, що підтверджується Довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Києво-Святошинської районної ради» від 19.11.2020 року, згідно якої у нього діагностовано: ГРВІ, у зв`язку з чим він не хотів наражати на небезпеку можливого інфікування працівників суду. Проте, суд розцінив таку ситуацію як намагання уникнути відповідальності та як спосіб затягування розгляду протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, що не є правдивим, оскільки сьогодні в умовах поширення короновірусної хвороби Міністерство охорони здоров`я радить усім, хто відчуває недомагання залишатися вдома та звести контакти до мінімуму. 
Тому вважає, що судом першої інстанції необ`єктивно прийнято рішення по даній справі та не надано йому можливості відстояти свої права,оскільки, взявши до уваги його клопотання про відкладення розгляду справи та відклавши судове засідання на кілька днів, то за 2 дні просто неможливо покращити самопочуття навіть в умовах звичайного ГРВІ.
         Крім того, вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
         Разом з тим, 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-УІІІ від 22.11.2018, та відповідно до п. 1 Розділу І редакція ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність лише за керування у стані сп`яніння водними суднами.
03.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким скасовано норму про кримінальну відповідальність за вищевказані діяння, однак положення статті 130 КУпАП не викладено в редакції, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Окрім цього, неможливо відновлювати дію норм закону, які втратили чинність, шляхом скасування норми, яка встановлювала втрату чинності.
Окрім цього, як вбачається з офіційного веб-сайту Верховної Ради України, на якому публікація законів та інших актів Верховної Ради є офіційною, положеннями частини 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто сьогодні редакція ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність лише за керування у стані сп`яніння водними суднами, а не транспортними засобами, а тому, оскільки протокол про адміністративне правопорушення було складено щодо подій, які трапилися 01.09.2020 р., то наразі не може бути застосовано ст. 130 КУпАП в нинішній редакції, оскільки на даний час диспозиція ст. 130 КУпАП не містить відповідальності водіїв транспортних засобів, у тому й числі за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому зазначає, що він був доставлений до КМНКЛ «Соціотерапія», оскільки від огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, але при цьому інспектором поліції не було складено направлення на такий огляд, що є грубим порушенням Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншою сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не вказано свідків, так само у судовому засіданні жодних свідків щодо його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння суд не допитував.
За таких обставин, при проведенні огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння і складанні протоколу за ч. 1 ст.130 КУпАП стосовно нього працівниками поліції допущено істотні порушення вимог ст. 266 КУпАП, Інструкцій № 1395 та №1452/735, оскільки при складанні відповідного адміністративного протоколу, не забезпечено присутність двох незаінтересованих свідків, які б могли підтвердити чи спростувати факт його відмови від проведення такого огляду, однак вказані обставини, залишилися поза увагою суду першої інстанції та їм не надана належна та відповідна правова оцінка.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення                    ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав. 
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами,                 а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним  Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735.
 
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та вищезазначеної Інструкції, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин    з моменту встановлення підстав для його здійснення.
 
Відповідно ж до п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1  у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався лише на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1  керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода, та від проходження огляду на стан сп`яніння                                у встановленому законом порядку відмовився у закладі КМКЛ «Соціотерапія» у присутності лікаря нарколога, та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з`ясування фактичних обставин справи.
Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне  правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення                ОСОБА_1  п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Так, за поясненнями  ОСОБА_1 , наданими ним у судовому засіданні апеляційної інстанції, він не відмовлявся від проходження огляду, лише хотів щоб його оглянули у медичному закладі, але, прибувши у лікарню, не захотів проходити огляд, так як не було для цього підстав, оскільки алкоголю він не вживав, при цьому свідків ніяких не було, був лише лікар нарколог.
 
Дані пояснення ОСОБА_1 повністю узгоджуються з інформацією, яка міститься у протоколі про адміністративне правопорушення тавідеозаписі  з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, згідно яких ОСОБА_1 лише у присутності лікаря КМНКЛ «Соціотерапія» відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.
При цьому, жодних даних, які б підтверджували факт того, що                   ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у КМНКЛ «Соціотерапія» в установленому законом порядку у присутності двох свідків, у матеріалах справи не має, даних про свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено і пояснень таких до матеріалів справи не долучено.
Отже, матеріалами справи не підтверджується та обставина, що                    ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у КМНКЛ «Соціотерапія» у присутності двох свідків, у зв`язку з чим, законодавчо встановлений порядок підтвердження відмови від огляду - протоколом, складеним в присутності двох свідків, був грубо порушений, що не дає протоколу статусу належного доказу та позбавляє можливості достовірно та незаперечно встановити, чи дійсно така відмова мала місце.
Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже не підтверджуються іншими доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_1 та відкинути їх.
За таких обставин, оскількипід час розгляду справи в апеляційному суді  встановлено, що працівниками поліції не було дотримано вимог законодавства щодо порядку підтвердження відмови від огляду - протоколом, складеним у присутності двох свідків, а отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку                     не є доведеним і допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
 
Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від                              30 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1  визнано винним  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1                ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закритиза відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
                                     Суддя 
            Київського апеляційного суду                                              Горб І.М.