Номер провадження: 22-ц/813/4565/21 
Номер справи місцевого суду: 947/12456/20
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

                                ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.06.2019 року у розмірі 12 701,39 грн. мотивуючи це тим, що відповідач звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 25.06.2019 року, згідно якої отримала кредитний ліміт на картковий рахунок, який в подальшому збільшився до 7 500 грн. Заявою відповідач підтвердила, що вона була повністю проінформована про умови кредитування, які були надані їй для ознайомлення у письмовій формі. У зв`язку з тим, що відповідач умов договору не дотримується, позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 16.04.2020 року складає 12 701,39 грн. та складається з тіла кредиту у розмірі 8 197,36 грн.; прострочених відсотків у розмірі 3 423,01 грн.; та штрафів відповідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 581,02 грн. штраф (процентна складова).
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 25.06.2019 року у розмірі 8 197,36 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 2 102 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови позивачу у задоволенні вимог про стягнення відсотків за договором у розмірі 3 423,01 грн. та штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 581,02 грн. штраф (процентна складова), представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилова Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції – скасувати та позов задовольнити у повному обсязі. 
Таким чином, рішення переглядається лише в частині відмови у вимогах про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за договором та штрафів, що однак впливає на загальну суму заборгованості. Правильність рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується і тому апеляційним судом не переглядається.
Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ППК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Відмовляючи в задоволення вимог про стягнення відсотків за договором та штрафів за прострочення виконання зобов`язання, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «Приватбанк» узгодив з ОСОБА_1 умови кредитування, в тому числі щодо сплати відсотків та штрафів, оскільки у анкеті-заяві, підписаній відповідачем, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді відсотків та штрафів.
Разом з тим, звертаючись з апеляційною скаргою, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що банком не погоджено умови кредитування з відповідачем не відповідає дійсності, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за прострочення виконання зобов`язання, що підтверджується підписаним відповідачем паспортом споживчого кредиту від 25.06.2019 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2019 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала анкету-заяву, в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг (а.с. 16-17).  
Разом з тим, 25.06.2019 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, в якому визначені умови кредитування (а.с.18-19). Так, відповідно до п.4 процентна ставка у межах пільгового періоду, відсотків річних складає 0, 00001%; процентна ставка за межами пільгового періоду, відсотків річних по картці Універсальна складає 43,2%, по картці Універсальна Голд – 42%; тип процентної ставки – фіксований (може бути змінений за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит). Відповідно п.5 позичальник щомісячно до 25 числа поточного місяця вносить 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн. Відповідно до п.6 умов кредитування, у разі прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит застосовується відповідальність у вигляді штрафу. Так, у разі прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою з позичальника стягується штраф 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Крім того, при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту з позичальника стягується процентна ставка у розмірі 86,4% по картці Універсальна та 84% по картці Універсальна Голд. 
Таким чином, ОСОБА_1 підтвердила своє отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, підписавши 25.06.2019 року паспорт споживчого кредиту.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції, що при підписанні анкети-заяви, сторонами не було погоджено умов кредитування в частині відсотків та штрафів є помилковими.
Крім того, в матеріалах справи наявні довідка про відкриття 25.06.2019 року на ім`я ОСОБА_1 картки зі строком його дії до 03/23 (а.с.15), довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.14) та виписка за рахунком (а.с.13), які доводять факт отримання відповідачем кредитної картки та її використання. Доказів про наявність у відповідача іншої картки суду не надано.
Відповідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за простроченими відсотками за договором складає 3 423,01 грн., а також штрафи відповідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. фіксована частина та 581,02 грн. процентна складова.
Відповідач розрахунок заборгованості не спростувала. Разом з тим, при дослідженні розрахунку банку, колегія суддів встановила, що здійснений банком розрахунок заборгованості в частині нарахованих відсотків та штрафу відповідає умовам кредитування, з якими погодився відповідач в анкеті-заяві та паспорті споживчого кредиту. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами АТ КБ «Приватбанк» про наявність в останнього підстав щодо стягнення з відповідача не лише тіла кредиту, а і відсотків за користування кредитом та штрафу.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 634  договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.  Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.  Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За таких обставин, оскільки сторонами визначені умови кредитування в частині відсотків і штрафів, колегія суддів вважає за можливе апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду – змінити та задовольнити вимоги у повному обсязі.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.2 п.3, ч.6 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду першої інстанції позивач сплатив 2 102 грн. судового збору, а при зверненні до апеляційного суду – 3 153 грн.
При зверненні до суду першої інстанції, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 12 701,39 грн. яка складається з тіла кредиту у розмірі 8 197,36 грн.; прострочених відсотків у розмірі 3 423,01 грн.; та штрафів відповідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 581,02 грн. штраф (процентна складова). Суд першої інстанції задовольнив вимоги позивача частково, стягнувши на його користь тіло кредиту у розмірі 8 197,36 грн., в іншій частині вимог відмовив. Разом з тим, суд стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати за подання позову до суду у розмірі 2 102 грн. без застосування принципу пропорційності. Апелянт оскаржив рішення в частині незадоволених вимог (35% від загальної суми заявлених вимог) та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у повному обсязі. Оскільки в апеляційному порядку ухвалено нове судове рішення про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача у повному обсязі заявлених вимог, судові витрати у вигляді судового збору підлягають в порядку перерозподілу стягненню у розмірі 2 102 грн. 
Разом з тим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно фактично оскарженій частині рішення – 35% від заявлених вимог, тобто 2 102 грн. (сума сплаченого судового збору за подання позову)* 35% *1,5, що дорівнює 1 103 грн. 55 коп. 
Решта сплаченого Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» судового збору у розмірі 2 049 грн. 45 коп. (3 153 – 1103,55) підлягає поверненню в порядку та на підставі Закону України «Про судовий збір». 
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни - задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року – змінити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 25.06.2019 року у розмірі 12 701,39 грн. яка складається з тіла кредиту у розмірі 8 197,36 грн.; прострочених відсотків у розмірі 3 423,01 грн.; та штрафів відповідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 581,02 грн. штраф (процентна складова).
В іншій частині рішення залишити без змін.
В порядку перерозподілу судових витрат:
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 2102 грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 103 грн. 55 коп., а всього стягнути 3 205 грн. 55 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено: 22.06.2021 року.

               Головуючий                                                                 О.М. Таварткіладзе 
 
Судді:                                                                           А.П. Заїкін
 
                                                                       С.О. Погорєлова