ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/1837/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 (суддя першої інстанції  Черниш О.А.) в адміністративній справі №340/1837/20 за позовом   ОСОБА_1   до  Деріївської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Деріївської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:
1) визнати незаконними та такими, що порушують його права, а також скасувати:
- рішення тринадцятої сесії Деріївської сільської ради сьомого скликання від 23.08.2017 року №359 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки";
- рішення чотирнадцятої сесії Деріївської сільської ради сьомого скликання від 18.10.2017 року №397 "Про надання дозволу на користування земельною ділянкою"; 
- рішення сімнадцятої сесії Деріївської сільської ради сьомого скликання від 23.03.2018 року №480 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність";
- рішення вісімнадцятої сесії Деріївської сільської ради сьомого скликання від 22.05.2018 року №519 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність";
- рішення дев`ятнадцятої сесії Деріївської сільської ради сьомого скликання від 27.09.2018 року №533 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки"; 
- рішення дев`ятнадцятої сесії Деріївської сільської ради сьомого скликання від 27.09.2018 року №548 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність".  
2) передати йому у власність та надати дозвіл на розроблення технічної документації (проекту землеустрою) щодо виділенні (встановлення меж) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею орієнтовно 0,40 га за адресою: АДРЕСА_1 (суміжна земельна ділянка). 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він успадкував від свого батька ОСОБА_2 житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії КР №0124490, що виданий 27.07.1998 року Онуфріївською районною державною адміністрацією. Прийнявши спадщину, він відкрито та добросовісно користувався земельною ділянкою площею 0,69 га, що розташована біля успадкованого ним житлового будинку, та яку його батько отримав під город ще у березні 1989 року. Починаючи з липня 2017 року позивач неодноразово звертався до Деріївської сільської ради із заявами про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі цієї земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на підставі набувальної давності. Однак, рішеннями №359 від 23.08.2017 року, №480  від 23.03.2018 року, №519 від 22.05.2018 року, №548 від 27.09.2018 року Деріївська сільська рада протиправно відмовляла у задоволенні заяв позивача. Натомість рішенням Деріївської сільської ради №397 від 18.10.2017 року громадянину ОСОБА_3 надано дозвіл на користування спірною земельною ділянкою, а рішенням Деріївської сільської ради №533 від 27.09.2018 року громадянці ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо її відведення у власність. Стверджуючи, що рішеннями відповідача порушено його право на отримання земельної ділянки у власність.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 закрито провадження у справі щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Деріївської сільської ради про скасування рішень Деріївської сільської ради №397 від 18.10.2017 року "Про надання дозволу на користування земельною ділянкою" та №533 від 27.09.2018 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки".
Не погодившись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Кіровоградського окружного адміністративного суду.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд за їх участю.
За наведеного, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.
Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Як встановлено матеріалами справи, позивачем  оскарується рішення Деріївської сільської ради №397 від 18.10.2017 року "Про надання дозволу на користування земельною ділянкою" та №533 від 27.09.2018 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", яке обумовлено незгодою позивача з передачею в користування громадянину ОСОБА_3 земельної ділянки, розташованої біля житлового будинку по АДРЕСА_1 , та права на яку позивач, на його думку, набув за правом набувальної давності, а також у зв`язку із наданням дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення частини цієї земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_4 , яка, як стверджує відповідач, також набула прав на земельну ділянку за давністю користування.  
Таким чином, позовні вимоги позивача щодо оскарження рішень Деріївської сільської ради №397 від 18.10.2017 року "Про надання дозволу на користування земельною ділянкою" та №533 від 27.09.2018 року "Про надання дозволу на користування земельною ділянкою" стосуються захисту його цивільних прав щодо набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю від порушень з боку відповідача та осіб, за заявами яких прийняті спірні рішення. 
Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із відносин, пов`язаних із набуттям права власності на нерухоме майно, користуванням і розпорядженням.
Та обставина, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.
Такий висновок апеляційного суду відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.08.2019 року у справі №200/16168/17 (провадження №2-а/200/1168/17).
Відповідно до пункту 1 частини першої    статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо    справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки цей спір має вирішуватись за правилами цивільного судочинства, у зв`язку з чим наявні підстави для закриття провадження в цій частині позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань апелянта судовою колегією апеляційного суду не приймається    до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
За правилами  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                                                                                                                                    
Керуючись статтями  308,  311,  315,  316,  321,  322,  329,  331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.12.2020  в адміністративній справі №340/1837/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому  статтями 329-331 КАС України.
Повний текст постанови складено 02 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва