Ухвала
 
05 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 501/544/17
провадження № 61-4094ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
 
Визнано транспортний засіб Fіаt Doblo державний номер НОМЕР_1 спільним сумісним майном подружжя. У задоволені інших позовних вимог відмовлено. 
 
Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частковою. 
 
Визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та 
ОСОБА_1 садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований земельній ділянці площею 0,118 га, кадастровий номер 5110800000:06:003:006, за адресою: 
АДРЕСА_1 . 
 
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку зазначеного садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. У задоволені інших позовних вимог відмовлено.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 січня 2019 року змінено в частині поділу транспортного засобу. 
 
Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобіля марки «Fіаt Doblo» державний номер НОМЕР_1 , за кожним. В іншій частині рішення суду залишено без змін. 
 
У березні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області 
від 03 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року, у якій заявник просила скасувати оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовних вимог про поділ автомобіля та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення її позовних вимог, а також скасувати рішення судів, у частині визнання за ОСОБА_2 права власності на Ѕ частину спірного житлового будинку, та відмовити у задоволенні його вимог.
 
За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 отримала 24 лютого 2021 року, на підтвердження зазначеного, заявник надала, оригінал конверту з апеляційного суду.
 
За змістом частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Ураховуючи наведене, причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником, є поважними, підтверджені належними доказами, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження поновленню.
 
Проте, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України за подання касаційної скарги не у повному обсязі сплачено судовий збір.
 
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України 
«Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подання позову) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Таким чином, сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання касаційної скарги становить 16 000,00 грн.
 
До касаційної скарги додано клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі положень пункту 1 частини першої та частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір», згідно з якими враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
На підтвердження скрутного майнового стану та неможливості сплати судового збору за подання касаційної скарги заявник надала довідку про доходи, згідно з якою ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чорноморському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області і отримує пенсію за віком, загальна сума якої у 2020 року склала 26 624,73 грн. 
 
Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
 
Відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справах за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці, батьки які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитинну віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї, особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
 
Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який вирішуючи це питання враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обгрунтовується рівень її майнового стану.
 
Суд касаційної інстанції, урахувавши наведені у клопотанні доводи та вивчивши додані до нього докази, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання заявника та зменшення суми судового збору, яка підлягає сплаті за подання касаційної скарги з 16 000,00 грн до 1 331,24 грн, що відповідає 5 відсоткам розміру її річного доходу за попередній календарний рік.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055).
 
Крім того, у порушення пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано копій скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 січня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року.

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити частково.
 
Зменшити ОСОБА_1 суму судового збору, яка підлягає сплаті за подання касаційної скарги з 16 000,00 грн до 1 331,24 грн. 
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 23 квітня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        Г. І. Усик