Ухвала
 
22 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 361/4896/16-ц
провадження № 61-6453ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду 
від 03 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , третя особа - Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності
 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
 
Встановлено факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в період із 15 травня 2012 року по 31 грудня 2014 року. 
 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер 
ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням неповнолітня ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_6 , як особа, яка не брала участь у справі, звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2020 року до участі у справі 
в якості правонаступника померлої відповідачки ОСОБА_2 залучено 
ОСОБА_3 . 
 
Постановою Київського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 
2020 року повернуто заявниці на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.
 
У жовтні 2020 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 
2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2020 року поновлено строк ОСОБА_1 на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 
2020 року повернуто заявниці на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України.
 
У грудні 2020 року до Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 
2020 року.

 
Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року повернуто заявниці на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України.
 
У квітні 2021 року до Верховного Суду вчетверте надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 
2020 року.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження. 
 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що ухвалою касаційного суду від 17 листопада 2020 року їй поновлено строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду та вказано на незначні недоліки, які слід усунути. Однак, звертаючись із касаційною скаргою з відповідними виправленнями, Верховний Суд в іншому складі суду залишає її касаційну скаргу без руху з підстав пропуску нею строку на касаційне оскарження судового рішення та у подальшому повертає її, чим порушує її права на справедливий судовий захист її прав. Зважаючи на це, просить поновити їй строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду. 
 
Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Верховного Суду від 15 січня 2021 року була оприлюднена 19 січня 2021 року, касаційна скарга відповідно до відомостей штрихкодового ідентифікатора подана до суду 16 квітня 2021 року. 
 
Заявниця не надала належних доказів на підтвердження дати отримання нею копії ухвали касаційного суду від 15 січня 2021 року про повернення її касаційної скарги, не навела обґрунтованих підстав пропуску строку на касаційне оскарження та неможливості подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня оприлюднення ухвали касаційного - 19 січня 2021 року. 
 
З огляду на наведене, зазначені заявницею підстави пропущення процесуального строку на оскарження судового рішення не можуть розглядатися як поважні.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
За змістом частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
Крім того, у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено, визначених статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга.
 
За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції. 
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
За змістом частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:
 
1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
 
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
 
3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
 
4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
 
5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
 
6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
 
8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
 
Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
 
1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
 
2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
 
3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
 
4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги встановлено статтею 392 ЦПК України.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Касаційна скарга заявниці не відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено випадків, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення підлягає касаційному оскарженню.
 
Ураховуючи наведене, заявниці необхідно подати до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції із зазначенням підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до вимог частини другої статті 389 та пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.
 
За змістом пункту першого частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року  залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 13 травня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині зазначення підстав касаційного оскарження касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявниці.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, в частині подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              Г. І. Усик