ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/1663/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  Головного управління Держпраці у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від  07 вересня 2020 року (головуючий суддя Максименко Л.Я.)
у справі  № 280/1663/20
за позовом   фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Головного управління Держпраці у Запорізькій області
про  скасування припису, - 

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, в якому просила скасувати припис від 27.11.2019 про усунення виявлених порушень №ЗП 3839/575/АВ/П.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновок відповідача щодо порушення позивачем частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України не відповідає дійсності, зроблений за результатами власного суб`єктивного правового тлумачення норм Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Позивач зазначає, що в період, який перевірявся,  у ФОП ОСОБА_1 працювали фізичні особи на умовах цивільно-правового договору, із якими укладались не систематично договори підряду та після виконання яких було підписано акти приймання передачі виконаних робіт між підрядником та замовником. Згідно договорів, замовник доручав, а виконавець брав на себе зобов`язання виконати роботи. Договори укладались по мірі необхідності. Вказані роботи для позивача необхідно було виконувати лише разово. Залучені до виконання робіт (надання послуг) особи за цивільно-правовими договорами не підпорядковувались ніяким правилам внутрішнього трудового розпорядку, виконавці самі організовували роботу і виконували її на власний ризик. За фактом виконання цивільно-правових договорів між сторонами складались акти приймання-передачі саме наданих послуг. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.09.2020 адміністративний позов задоволено.
За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку про цивільно-правових характер правовідносин між позивачем та визначеними в ході інспекційного відвідування фізичними особами, які виступали саме виконавцями цивільно-правових договорів, оскільки    виконували різну роботу (послуги), час надання яких обирали самостійно. Розмір винагороди за кожним договором залежав від обсягу роботи, який мали виконати вказані особи. Кожний цивільно-правовий договір укладався не більше ніж на місячний строк, із зазначенням конкретної кількості днів, протягом яких виконавець брав на себе обов`язки надавати послуги/роботи. Укладення кожного наступного договору не було систематизовано, а залежало виключно від волевиявлення обох сторін. Оплата послуг за кожним договором обумовлена конкретною сумою у твердій грошовій формі, між замовником і виконавцем оформлювались Акти здавання-приймання виконаної роботи. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В апеляційній скарзі зазначає, що інспекційним відвідуванням ФОП ОСОБА_1 встановлено фактичний допуск сімох працівників без належного оформлення трудової діяльності, чим порушено вимоги частини третьої статті 24 КЗпП України. Надані цивільно-правові договори на виконання робіт містять одноманітні характеристики робіт, переукладені по декілька разів на рік, відтак у даному випадку предметом договору є виконання саме трудових, функціональних обов`язків. Усі послуги, які надавалися усіма сімома особами, відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 №76, є послугами з утримання будинків та прибудинкових територій, та   саме позивач є виконавцем таких послуг як суб`єкт господарювання, а зазначені фізичні особи, відповідно, мають бути його працівниками. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином. Відповідачем подано письмове клопотання про розгляд справи без участі його представника. 
Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого письмового відзиву на апеляційну скаргу просить  залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін як законне та обґрунтоване. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на підставі наказу  Головного управління Держпраці у Запорізькій області №2084 від 20.11.2019 та направлення від 20.11.2019 №1197 головним державним інспектором Головного управління Держпраці у Запорізькій області проведено інспекційне відвідування позивача, за результатами якого складений акт від 27.11.2019 №ЗП3839/575/АВ.
В ході інспекційного відвідування з питання оформлення трудових відносин встановлено порушення ч.3 ст. 24 КЗпП України, а саме: позивачем здійснювався допуск працівників до роботи без належного оформлення з ними трудових відносин: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,   ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Так, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 виконували роботи по огляду трубопроводів інженерних мереж, огляду ізоляції трубопроводів ЦО,  ЦК, ХВП, огляду ввідно-розподільних пристроїв, електропроводки і арматури в підвалах та інших приміщенях, огляду електрощитових, роботи по перевірці заземлення оболонки електрокабелю, огляду та регулювання з/арм та регульованої арматури, роботи по технічному обслуговуванню електромереж житлових будинків, технічному обслуговуванню будинкових систем житлового будинку (водопостачання, водовідведення, зливова каналізації), роботи по аварійно-технічному обслуговуванню інженерного обладнання багатоквартирного житлового будинку.
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виконували роботи по технічному обслуговуванню електромереж житлових будинків, технічному обслуговуванню будинкових систем житлового будинку (водопостачання, водовідведення, зливова каналізації), роботи по аварійно-технічному обслуговуванню інженерного обладнання багатоквартирного житлового будинку, роботи по технічному обслуговуванню електромереж житлових будинків, технічному обслуговуванню будинкових систем житлових будинків (водопостачання, водовідведення, зливова каналізації ), роботи по комплексному обслуговуванню об`єктів.
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 виконували роботи по аварійно-технічному обслуговуванню інженерного обладнання багатоквартирного житлового будинку; роботи по поточному ремонту систем електропостачання житлових будинків, технічному обслуговуванню електромереж житлових будинків, технічному обслуговуванню будинкових систем житлового будинку (водопостачання, водовідведення, зливова каналізації).
Відповідач виходив з того, що дані види робіт визначені Довідником кваліфікаційних характеристик професій та властиві посаді (професії) «робітник з комплексного обслуговування та ремонту будинків», та професії «слюсар-сантехнік» передбаченими Класифікатором професій ДК 003: 2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327 (зі змінами): коди професій за КП -7129, код  ЗК  ППТР- 17544) та КП - 7136, код  ЗК  ППТР – 18560, відповідно.
Згідно актів передачі-приймання виконаних робіт (лютий - вересень 2019 року) вищевказаними особами виконується трудова функція, яка передбачає виконання робіт за посадами (професіями) «робітник з комплексного обслуговування та ремонту будинків» та «слюсар-сантехнік». Зазначені види робіт є процесом праці та не передбачають роботи з досягненням конкретного результату.
Фізичні особи залучалися до виконання певних робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами систематично, тобто повинні були систематично виконувати певні трудові функції відповідно до визначеного виду виконуваної роботи (послуг) та мали постійний характер праці. При цьому, в укладених договорах ніде не зазначається, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику. В завданнях Замовника не вказується конкретний кінцевий результат послуги, із зазначенням кількісних і якісних показників, після досягнення (виконання) яких договір вважається виконаним і дія його припиняється. Крім того, відповідно до пункту 2.1 договорів йдеться про дотримання виконавцем процесів виробництва робіт.
Виходячи з вищевикладеного, відповідач дійшов висновку, що вказаних вище фізичних осіб було допущено до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням ФОП ОСОБА_1 
27.11.2019 ГУ Держпраці у Запорізькій області винесено Припис про усунення виявлених порушень № ЗП3839/575/АВ/П, яким   позивача зобов`язано усунути порушення у строк до 28.12.2019.
04.12.2019 позивачем подано  заперечення на акт інспекційного відвідування від  27.11.2019  №ЗП3839/575/АВ.
Листом від 11.12.2019 №08/03.4-06/10785 ГУ Держпраці у Запорізькій області надало відповідь   про відсутність у запереченні ФОП ОСОБА_1 обґрунтування, які б спростували наявність порушень, виявлених у ході інспекційного відвідування.
06.12.2019 позивачем подано скаргу на Припис від 27.11.2019 до Державної   служби України з   питань праці, рішенням про розгляд скарги від 08.01.2020  №08/03.4-06/199 скарга залишена без задоволення у зв`язку з відсутністю  підстав для скасування Припису.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст.259 КЗпП України державний  нагляд  та  контроль  за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.
Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю,  затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених  Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р.  № 1985-IV,  Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р.  № 1986-IV, та  Законом України  «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон).
Відповідно до п. 2 цього Порядку №823 в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів. 
Відповідно до  п.19, 23  Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування), і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення.
Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
За правилами п. 24 Порядку № 823 припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.
У приписі зазначається строк для його виконання. У разі встановлення строку більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи щодо усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю.
Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.
Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.
За правилами п.27 Порядку № 823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування до відповідальності не вживаються (п. 28 Порядку № 823).
Спірним у цій справі є питання правомірності висновків відповідача щодо застосування  позивачем праці громадян без належного оформлення трудових відносин та вчинення дій, спрямованих на приховування трудових відносин, шляхом укладення договорів цивільно-правового характеру,  що стало підставою для внесення оскаржуваного припису.
Згідно з ч.3 ст. 24 КЗпП України  працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (замовник) та громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 як підрядниками укладено цивільно-правові договори, за якими  вказані фізичні особи  взяли на себе зобов`язання виконувати певні роботи, надавати послуги. 
Предметом кожного договору, укладеного позивачем із   фізичними особами, були різного виду, різної тривалості, різної складності послуги, перелік яких визначався в п.1.1 кожного Договору, та вказувався строк виконання робіт.
Відповідно до п.1.1 цивільно-правових договорів №1 від 14.02.2019, укладеного із ОСОБА_2 та №2 від 14.02.2019, укладеного із ОСОБА_3 , Виконавець (фізичні особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) зобов`язується за завданням Замовника (ФОП ОСОБА_1 ) протягом визначеного в Договорі строку надати за плату послуги,   а саме: Огляд та регулювання з/арм та регульованої арматури (ЦО та ХВП); огляд     трубопроводів інженерних мереж, огляд ізоляції трубопроводів, ЦО, ЦК та ХВП; огляд ввідно - розподільних пристроїв, електропроводки і арматури в підвалах та інших приміщеннях, огляду електрощитових, перевірка заземлення оболонки електрокабелю.
Відповідно до п.1.1 цивільно-правових договорів №3 від 01.03.2019, укладеного із ОСОБА_2 ,   №4 від 01.03.2019, укладеного із ОСОБА_3 , №5 від 01.03.2019, укладеного із ОСОБА_5 , №6 від 01.03.2019, укладеного із ОСОБА_4 , Виконавець (фізичні особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ) зобов`язується за завданням Замовника (ФОП ОСОБА_1 ) протягом визначеного в Договорі строку надати за плату послуги,   а саме: технічне обслуговування електромереж житлових будинків; технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем житлового будинку (водопостачання, водовідведення,   зливна каналізація).
Відповідно до п.1.1 цивільно-правових договорів №7 від 01.04.2019, №14 від 01.05.2019, укладених із ОСОБА_2 ,   №8 від 01.04.2019, №15 від 01.05.2019, укладених із ОСОБА_3 , №9 від 01.04.2019, №16 від 01.05.2019, укладених із ОСОБА_5 , №10 від 01.04.2019, укладеного із ОСОБА_4 , №11 від 01.04.2019, укладеного із ОСОБА_8 , №12 від 01.04.2019, укладеного із ОСОБА_7 , №13 від 01.04.2019, укладеного із ОСОБА_6 , Виконавець (фізичні особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 ,    ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ) зобов`язується за завданням Замовника (ФОП ОСОБА_1 ) протягом визначеного в Договорі строку надати за плату послуги,   а саме: Аварійно - технічне обслуговування інженерного обладнання багатоквартирного житлового будинку; поточний ремонт систем електропостачання житлових будинків; технічне обслуговування електромереж житлових будинків, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем житлового будинку (водопостачання, водовідведення, зливові каналізації).
Відповідно до п.1.1 цивільно-правових договорів №17 від 01.06.2019, укладеного із ОСОБА_7 , №18 від 01.06.2019, укладеного із ОСОБА_6 , №19 від 01.06.2019, укладеного із ОСОБА_8 , Виконавець (фізичні особи ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ) зобов`язується за завданням Замовника (ФОП ОСОБА_1 ) протягом визначеного в Договорі строку надати за плату послуги,   а саме: Аварійно - технічне обслуговування інженерного обладнання багатоквартирного житлового будинку; надання послуг з комплексного обслуговування об`єктів.
Відповідно до п.1.1 цивільно-правового договору №20 від 01.07.2019, укладеного із ОСОБА_2 ,   Виконавець (фізична особа ОСОБА_2 ) зобов`язується за завданням Замовника (ФОП ОСОБА_1 ) протягом визначеного в Договорі строку надати за плату послуги,   а саме: Послуги з викошування трави на прибудинковій території будинку.
Відповідно до п.1.1 цивільно-правових договорів №21 від 01.07.2019, укладеного із ОСОБА_3 , №22 від 01.07.2019, укладеного із ОСОБА_5 , №23 від 01.07.2019, укладеного із ОСОБА_4 , Виконавець (фізичні особи ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ) зобов`язується за завданням Замовника (ФОП ОСОБА_1 ) протягом визначеного в Договорі строку надати за плату послуги,   а саме: Послуги з комплексного обслуговування об`єктів.
Відповідно до п.1.1 цивільно-правового договору №24 від 01.07.2019, укладеного із ОСОБА_8 , Виконавець (фізична особа ОСОБА_8 ) зобов`язується за завданням Замовника (ФОП ОСОБА_1 ) протягом визначеного в Договорі строку надати за плату послуги,   а саме: Послуги з санітарно-гігієнічної обробки приміщень.
Відповідно до п.1.1 цивільно-правових договорів №25 від 01.07.2019, укладеного із ОСОБА_7 , №26 від 01.07.2019, укладеного із ОСОБА_6 , Виконавець (фізичні особи ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ) зобов`язується за завданням Замовника (ФОП ОСОБА_1 ) протягом визначеного в Договорі строку надати за плату послуги,   а саме: Аварійно - технічне обслуговування інженерного обладнання багатоквартирного житлового будинку; поточний ремонт систем електропостачання житлового і нежитлового будинку; технічне обслуговування мереж жиитлових будинків.
Відповідно до п.1.1 цивільно-правового договору №27 від 01.08.2019, укладеного із ОСОБА_8 , Виконавець (фізична особа ОСОБА_8 ) зобов`язується за завданням Замовника (ФОП ОСОБА_1 ) протягом визначеного в Договорі строку надати за плату послуги,   а саме: Послуги з   комплексного обслуговування об`єктів; послуги з викошування трави на прибудинковій теритоірї будинку.
Відповідно до п.1.1 цивільно-правових договорів №28 від 01.09.2019, укладеного із ОСОБА_2 ,   №29 від 01.09.2019, укладеного із ОСОБА_3 , №30 від 01.09.2019, укладеного із ОСОБА_4 , Виконавець (фізичні особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ) зобов`язується за завданням Замовника (ФОП ОСОБА_1 ) протягом визначеного в Договорі строку надати за плату послуги, а саме: Аварійно-технічне обслуговування інженерного обладання багатоквартирного житлового будинку; поточний ремонт систем електропостачання житлового і нежитлового будинку; послуги з   комплексного обслуговування об`єктів.
За результатами виконаних робіт (послуг) за кожним Договором між Виконавцями та Замовником підписані акти приймання-передачі виконаних робіт від 28.02.2019, 31.03.2019, від 30.04.2019, від 31.05.2019, від 30.06.2019, від 31.07.2019, від 31.08.2019 та   від 30.09.2019, які відповідно до п. 3.2 Договору, фіксують факт виконання робіт (надання послуг).
Винагорода за цивільно-правовими договорами здійснювалась на підставі Відомостей на виплату готівки.
За позицією відповідача з приводу вказаних договорів ці договори мають ознаки трудових договорів, які повинні укладатись відповідно до норм трудового законодавства, тому позивачем здійснено фактичний допуск працівників до роботи без оформлення трудового договору. 
Для вирішення спірних правовідносин в межах даної справи підлягає з`ясуванню питання наявності  ознак трудових правовідносин між позивачем та переліченими вище фізичними особами, які були залучені до надання обумовлених відповідними цивільно-правовими договорами робіт.
Відповідно до ч.2 ст.2 КЗпП України  працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч.1 ст.21 КЗпП України).   
Частинами 1, 3 статті 24 КЗпП України  встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні контракту.
Виходячи з аналізу наведених норм, трудовий договір характеризується, зокрема тим, що працівники не самі організовують роботу і виконують її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковуються відповідним посадовим особам, водночас на підприємстві має вестись табель відпрацьованого часу, що є особливістю трудових правовідносин. В трудових договорах також визначається обов`язок працівника щомісячно виконувати відповідні роботи в межах робочого процесу підприємства, а за невиконання обов`язків визначено матеріальну та/чи дисциплінарну відповідальність.
При цьому, здійснення трудової діяльності відбувається в межах норм і правил внутрішнього трудового розпорядку, визначених роботодавцем, а працівник, за виконану роботу, систематично отримує заробітну плату відповідно до тарифної сітки або схеми посадових окладів, що затверджені роботодавцем.
Таким чином, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. 
Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. 
Так, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: зокрема, громадянином і організацією (суб`єктом господарської діяльності) на виконання першим певної роботи (договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці.
Згідно із ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).
В свою чергу, трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. При цьому, здійснення трудової діяльності відбувається в межах норм і правил внутрішнього трудового розпорядку, визначених роботодавцем, а працівник, за виконану роботу, систематично отримує заробітну плату відповідно до тарифної сітки або схеми посадових окладів, що затверджені роботодавцем.
Таким чином, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
За цивільно-правовим договором, укладеним між власником і громадянином, останній зобов`язується за винагороду виконувати для підприємства (підприємця) індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє договірні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. 
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.
За цивільним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрий визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.
Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється нормами Кодексу законів про працю України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг (підрядника) у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема, нормами Цивільного кодексу України.
При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, сторони договору (роботодавець та працівник) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення трудових відносин, а тому на свій розсуд вправі визначати вид такого договору. 
В спірному випадку, відповідачем не встановлено фактів, що фізичні особи, з якими позивачем укладені відповідні цивільно-правові договори, не мали наміру укладати договори саме такого виду.    
З огляду на зміст і предмет укладених договорів, вони відповідають вимогам чинного законодавства України, дії позивача як замовника та фізичних осіб як виконавців  за цими договорами направлені на створення наслідків, які обумовлені правовою природою договорів таких видів, до кожного з договорів про виконання робіт/надання послуг сторонами підписано акти виконаних робіт.  
Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , виконуючи роботи за вищевказаними договорами, не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, самі організовували свою роботу і виконували її на власний ризик, умови про режим робочого часу в договорах не визначені, про що, зокрема, зазначено і у самих Договорах, пункт 1.2 яких   визначає: «Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».
Отже, укладеними з переліченими особами договорами встановлено надання певних послуг, без фіксації конкретного графіку роботи з обліком робочого часу та необхідністю дотримання виконавцями певного трудового розпорядку. У договорах відсутня будь-яка регламентація та організація трудової діяльності, обсяги та строки виконання конкретних робіт (послуг) встановлені та погоджені сторонами згідно умов договорів.
Отримання винагороди виконавцями здійснюється за конкретно виконані послуги на підставі підписаних сторонами актів прийому-передачі виконаних робіт,  а не за сам процес виконання трудових обов`язків протягом трудового дня. 
При цьому жоден із виконавців не зарахований до штату працівників ФОП ОСОБА_1 .   До трудової книжки виконавців не вносились записи про роботу, оскільки договори є цивільно-правового характеру.
Отже, суд першої інстанції правильно вказав, що ці договори не містять ознак трудових договорів, зокрема, обов`язку виконавців бути присутнім на підприємстві у визначені робочі години, обов`язку дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку; регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу тощо.
Суд апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції з приводу посилання відповідача на те, що роботи, які виконавці здійснювали за договорами цивільно-правового характеру підпадають під трудові функції, які передбачають виконання робіт за посадами (професіями) «робітник з комплексного обслуговування та ремонту будинків» та «слюсар-сантехнік».
Позивач, як суб`єкт господарювання, вправі на власний розсуд організовувати виконання завдань, в тому числі і шляхом укладення договорів цивільного-правового характеру. Зобов`язуючи позивача укласти трудові договори, відповідач не врахував, що затвердження штатного розпису належить до компетенції суб`єкта господарювання. В свою чергу, виникнення, зміна та припинення відносин між позивачем та фізичною особою зумовлені волевиявленням обох сторін і одна із них не вправі в односторонньому порядку змінювати умови щодо яких досягнуто двосторонньої домовленості на врегулювання відносин на підставі цивільного законодавства.
В даному випадку, послуги, визначені в договорах, обумовлені певною виробничою необхідністю, і фізична особа - підприємець  в межах власної господарської діяльності  самостійно визначає необхідність постійного або тимчасового виконання певних робіт/надання послуг для забезпечення такої діяльності і, як наслідок, необхідність у найманих працівниках.  
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 14.05.2020 у справі № 640/1099/19, згідно якої відносини, що виникають з цивільно-правового договору про надання послуг, не є тотожними з трудовими правовідносинами, а укладання цивільно-правового договору про надання послуг не свідчить про наявність трудових відносин між замовником та наданими виконавцем фізичними особами і може обумовлюватися свободою договору, визначеною  Цивільним кодексом України. При цьому у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив відсутність доказів про визнання вказаних договорів недійсними, удаваними чи неукладеними та існування законодавчо визначеної заборони позивачу укладати зазначені договори.
Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції. 
З огляду на вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що діючим законодавством не передбачено обов`язок суб`єктів підприємницької діяльності укладати лише трудові договори, а інспектори праці не наділені повноваженнями тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами цивільно-правового договору,  суду апеляційної інстанції вважає помилковими висновки відповідача, що позивачем порушено вимоги трудового законодавства в частині допуску працівників до роботи без укладення трудового договору.
Приймаючи до уваги, що  зазначені вище договори про надання послуг  містять усі ознаки цивільно-правової угоди, а не трудових взаємовідносин, в діях позивача відсутній склад порушення, визначений  ч.3 ст.24 КЗпП України, тому оскаржуваний припис є протиправними.  
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.  
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   Головного управління Держпраці  у Запорізькій області залишити без задоволення.  
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року у справі № 280/1663/20 залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко