справа № 756/12695/20                                    головуючий у суді І інстанції Луценко О.М.
провадження № 22-ц/824/3491/2021              суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
02 квітня 2021 року                                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -
 
В С Т А Н О В И В: 
 
         У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом та просила змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн. на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, із щорічною індексацією; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 8 723 грн. 20 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньок у розмірі 2000 грн. щомісяця і до досягнення повноліття ОСОБА_3 . За цей час змінився матеріальний та сімейний стан позивача, суттєво погіршився стан здоров`я позивача. У зв`язку з цим, аліменти у розмірі 1 000 грн. на одну дитину, визначеної судом ще у 2016 році, позивачу не вистачає для забезпечення доньок усім необхідним.  
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 рокупозов ОСОБА_2  задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту погіршення її матеріального стану, зміни сімейного стану та погіршення стану здоров`я, які були б підставою для збільшення розміру аліментів на утримання дітей. Позивачем також не надано доказів суттєвого покращення матеріального стану відповідача та можливості сплачувати ним аліменти. Суд не врахував, що дохід відповідача становить 5 000 грн. Таким чином, суд визначив суму аліментів на утримання дітей більшу, ніж дохід відповідача, що порушує його права та охоронювані законом інтереси. Суд не бажав почути відповідача, не роз`яснив його права та безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 . Суд погодився з доводами позивача про те, що змінився розмір прожиткового мінімуму для молодшої дитини, яка досягла 6 років. Разом з тим, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18. З тексту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що стягнуті судом витрати на ліки у сумі 1 174 грн. та оплату послуг лікаря отоларинголога стягнуті на підставі «приблизного розрахунку вартості придбаних препаратів у відповідності до цін, визначених на сайті ТОВ «Аптека доброго дня», оскільки чеки не збереглись. Отже, у суду не було законних підстав стягувати вказану суму з відповідача. Єдиний чек, копія якого надана позивачем у сумі 1 294 грн. 20 коп. за консультацію лікаря ортопеда. Разом з тим, згідно рекомендацій лікаря дітям необхідні фізичні вправи, ванни з морською водою та риб`ячий жир. Тобто, вказаний огляд та стан здоров`я дітей не пов`язаний з виключними обставинами, як того вимагає ст. 185 СК України, а тому не може бути задоволена вимога про стягнення з відповідача 647 грн. 10 коп. Позивачем було надано турпутівку фірми «Техноленд», в якій відсутні відомості про вартість путівки та її оплату, а тому стягнення з відповідача 3 500 грн. за відпочинок дітей у с. Приморське є безпідставним. Також судом безпідставно стягнуто з відповідача кошти у сумі 3 402 грн. 10 коп. за відпочинок в готелі «Reikarts». Крім того, відповідач зазначає, що жодного разу відпочинок дітей та витрати на нього із ним позивач не узгоджувала та не пропонувала оплатити спільно.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що позивачем було надано суду першої інстанції достатні та належні докази на підтвердження своїх вимог щодо необхідності збільшення аліментів та стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей. Суд першої інстанції із дотриманням норм процесуального та матеріального права прийняв законне, обґрунтоване рішення, перевірив та встановив усі важливі для справи обставини. Доводи відповідача викликані лише бажанням ухилитися від забезпечення дітям мінімального достатнього рівня життя та їх гармонійного розвитку. Як вбачається з апеляційної скарги, свої інтереси відповідач ставить вище за інтереси його дітей, натомість, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, в першу чергу враховується стан здоров`я і матеріальне становище дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено,що 06 серпня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.31, т. 1).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 30 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1610 (а.с.29, Т.1) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 23 лютого 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №463 (а.с.30, Т.1).
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.32-33, Т. 1).
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи 06 жовтня 2016 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття (а.с.34-35, Т. 1).
          Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.
У довідці № 08/04-01 від 08 квітня 2020 року, виданій ОСОБА_2 зазначено, що вона дійсно працює у ТОВ «Медікс-Рей Інтернешнл Груп» з 05 жовтня 2018 року по день видачі даної довідки. Сума фактичного отриманого доходу ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року становить 191 616 грн. 91 коп.
Відповідно до довідки № 3841 від 13 березня 2020 року, виданої лікарем Інституту гематології та трансфузіології НАМН України, ОСОБА_2 встановлено діагноз хронічна залізодефіцитна анемія середнього ступеня тяжкості та ендометріоз (а.с. 129-130, Т.1).
26 серпня 2020 року ОСОБА_2 було госпіталізовано із діагнозом «Фібріома матки великих розмірів з ускладеним перебігом в поєднанні з ендометріозом» та 27 серпня 2020 року ОСОБА_2 проведено екстирпацію (видалення) матки з матковими трубами (а.с.131, Т.1).
У зв`язку із проведенням операції з 26 серпня 2020 року по 07 вересня 2020 року ОСОБА_2 перебувала на лікарняному, що підтверджується виданим листком непрацездатності (а.с.132, Т.1).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними належними та допустимими доказами.
Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Звертаючись до суду з вимогами про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_2 посилається на те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінився її матеріальний стан та погіршився стан здоров`я, що підтверджується медичними довідками та листком непрацездатності. На даний час позивач проживає з доньками сама, в шлюбі не перебуває, самостійно виховує дітей. Відповідач, крім визначених судом 2 000 грн. на двох дітей в місяць, жодної матеріальної допомоги не надає. Станом на 2020 рік обом дітям більше 6 років, у зв`язку з чим витрати на їх утримання зросли. Відповідач є здоровим, працює, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. 
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо збільшення розміру аліментів на дітей, оскільки на даний час змінився стан здоров`я одержувача аліментів. Так, у березні 2020 року ОСОБА_2 встановлено діагноз хронічна залізодефіцитна анемія середнього ступеня тяжкості та ендометріоз. У серпні 2020 року ОСОБА_2 проведено екстирпацію (видалення) матки з матковими трубами (а.с.131, Т.1). 
 На час розгляду у 2016 році справи про стягнення аліментів вказані обставини не мали місця, а, відтак, не могли бути враховані судом при визначенні розміру аліментів. У силу вимог ст. 192 СК України погіршення здоров`я одержувача аліментів є підставою для зміни їх розміру.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що твердження позивача щодо зміни її матеріального стану спростовується поданою нею довідкою з ТОВ «Медікс-рей Інтернешнл груп», з якої вбачається, що середня заробітна плата позивача становить 15 000 - 17 000 грн. на місяць, у той час, як у листопаді 2016 року, коли ухвалювалося рішення, вона отримувала 5 000 - 6 000 грн. на місяць. Відповідач також вказує на те, що позивач працює за сумісництвом та є доцентом кафедри радіології у Національній медичній академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика.
Однак, такі доводи відповідача є безпідставними, оскільки рішенням суду від 10 листопада 2016 року про стягнення аліментів не встановлено, що дохід ОСОБА_2 на той час становив 5 000 - 6 000 грн. 
З наданої суду копії трудової книжки вбачається, що станом на день ухвалення рішення 10 листопада 2016 року позивач працювала у Національній медичній академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика. На спростування доводів апеляційної скарги щодо матеріального стану позивач надала суду довідку про доходи з Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика, з якої вбачається, що у січні-червні 2019 року дохід позивача становить 12 576 грн. 30 червня 2019 року ОСОБА_2 звільнена з посади доцента, а отже, зазначеного доходу вже не отримує.   
За таких обставин, у одержувача аліментів змінився матеріальний стан, що також є підставою для зміни розміру аліментів. 
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що його майновий стан не дає можливості сплачувати аліменти у заявленому до стягнення розмірі, оскільки тривалий час не міг знайти роботу та через травму плеча не має можливості виконувати важку фізичну роботу та працювати на будівництві, що підтверджується висновком спеціаліста від 10 грудня 2020 року (а.с.216, Т.1). З грудня 2020 року відповідач працює на посаді завідуючого господарством у ТОВ «Візаж Київ», де його посадовий оклад складає 5 000 грн. Суд визначив суму аліментів на утримання дітей більшу, чим він отримує доходу.
Однак, такі доводи відповідача з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов для проживання розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою.  
Відповідач не надав доказів того, що він не в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначений рішенням суду, оскільки він є особою працездатного віку, протипоказань до роботи, крім важкої фізичної, у нього немає, інших неповнолітніх дітей, а також непрацездатних батьків на утриманні не має. 
З урахуванням зазначеного, апеляційний суд вважає, що розмір аліментів підлягає збільшенню до суми 2 000 грн. на кожну дитину. Такий розмір буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та забезпечення їхніх життєво необхідних потреб.
У той же час, доводи позивача щодо хвороби її матері та неможливості останньої надавати матеріальну допомогу позивачу та дітям, відмови відповідача брати участь у поліпшенні житлових умов дітей є безпідставними, оскільки при зміні розміру аліментів враховується матеріальний стан платника або одержувача аліментів, а не матеріальний стан їхніх родичів. Аліменти мають бути спрямовані на утримання дитини та повинні бути достатніми і, разом з тим, співмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Проведення ремонтних робіт у квартирі не є обов`язком відповідача, навіть якщо у ній проживають його діти, і у позивача відсутні підстави обґрунтовувати збільшення розміру аліментів цією обставиною. 
У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині збільшення розміру аліментів з 2 000 грн. щомісяця на обох дітей до 2 000 грн. щомісяця на кожну дитину.
Що стосується додаткових витрат на дітей, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
З матеріалів справи вбачається, що 19 листопада 2019 року в ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виявлено хронічне захворювання - хронічний аденотонзіліт, що спричинений гострою респіраторною вірусною інфекцією (ГРВІ) (а.с.150-151). Вартість консультації лікаря за обох дітей склала 498 грн. (а.с.153-154).
19 листопада 2019 року  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пройдено обстеження у дитячого лікаря-ортопеда ПП «Клініка-Медіком». За результатом обстеження встановлено діагнози: ОСОБА_3 - грудо поперековий сколіоз та вальгусна установка колінних суглобів і стоп; ОСОБА_4 - кіфо-сколітична постава, вальгусна установка колінних суглобів і стоп. Обом рекомендовано лікувальну фізкультуру, заняття зі спеціальним масажним килимком, плавання, а також повторні консультації спеціаліста. За вказані консультації позивач сплатила 1 294 грн. 20 коп. (а.с.160, Т. 1). 
З 30 червня 2019 року по 31 липня 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували на санаторно-курортному лікуванні в дитячому спеціалізованому санаторії «Прикарпатський» у  зв`язку з поставленим діагнозом тубконтакт (а.с.161-165, т. 1).
Окрім хронічних захворювань, протягом останніх років діти мали тимчасові розлади здоров`я: у 2018 році та у 2020 році ОСОБА_5 мала два складних переломи кісток. У травні 2019 року у ОСОБА_4 було діагностовано вірусну екзантему та рекомендовано огляд педіатра. У вересні 2019 року ОСОБА_6 була госпіталізована із діагнозом гострий гастроентерит середньої важкості. Дані обставин підтверджуються медичними довідками, наявними в матеріалах справи (а.с.166-171, Т. 1).
Крім того, 27 вересня 2020 року та 03 жовтня 2020 року дітям було проведено пломбування зубів загальною вартістю 1 710 грн. (а.с.172-173, Т.1).
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача половину додаткових витрат, понесених на консультацію лікаря-отоларинголога внаслідок хронічного аденотонзіліту та на придбання ліків у розмірі 498 грн. та 2 348 грн., консультацію дитячого лікаря-ортопеда у розмірі 1 294 грн., а також на відпочинок у період з 28 липня 2018 року по 07 серпня 2018 року у розмірі 7 000 грн., санаторно-курортне лікування у період з 08 серпня 2020 року по 14 серпня 2020 року у розмірі 6 804 грн. 20 коп.    
Апеляційний суд вважає доведеним розмір додаткових витрат на дітей, пов`язаних з їх хворобою на консультацію лікаря-отоларинголога у розмірі 498 грн. та консультацію дитячого лікаря-ортопеда у розмірі 1 294 грн. Оскільки обов`язок нести додаткові витрати покладено на обох батьків, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 896 грн. ((498+1 294)/2).
Щодо стосується проведення позивачем приблизного розрахунку вартості придбаних препаратів, рекомендованих лікарем, на суму 1843 грн., 93 коп. (а.с.155-157, Т.1), апеляційний суд не приймає до уваги докази, що подані на підтвердження понесених в цій частині додаткових витрат, оскільки матеріали справи не містять підтвердження проведення оплати за вказані препарати та що такі препарати придбавалися позивачем.
Підстави для стягнення витрат, понесених на санаторно-курортне лікування та на відпочинок дітей, також відсутні, оскільки позивачем не надано доказів, що таке лікування було рекомендовано дітям, призначалося лікарями та є необхідним.
Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції у силу вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими з прийняттям постанови по суті вимог позивача. 
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (55,6 %), а позивач звільнена від сплати судового збору, у дохід держави з відповідача стягненню підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 467 грн. 48 коп. На користь відповідача підлягає стягненню з держави судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, пропорційно до відхиленої частини позовних вимог (44,4 %), а саме у розмірі у розмірі 559 грн. 97 коп. 
Враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з держави на користь відповідача різницю між сумою, яку необхідно компенсувати за рахунок держави, та сумою, яку відповідач має сплатити в дохід держави. Така різниця становить 92 грн. 49 коп. (559,97-467,48). 
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року скасувати та прийняти постанову.
Позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково. 
Збільшити розмір аліментів, стягнутих з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2  рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року у  справі № 756/12838/16-ц, та стягувати з ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь  ОСОБА_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на утримання  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто, з 09 жовтня 2020 року та до досягнення дітьми повноліття. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 додаткові витрати на дітей  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 896 (вісімсот дев`яносто шість) гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з держави на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 92 (дев`яносто дві) гривні, 49 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

 
Судді                                                                                      Фінагеєв В.О.
 
                                                                                      Кашперська Т.Ц.
 
          Яворський М.А.