ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2434/21 Справа № 203/1421/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі         -        Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2020 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа – державний нотаріус П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Карачун Ольга Олександрівна, про визнання нерухомого майна спільної сумісної власністю подружжя та розподіл нерухомого майна, -

ВСТАНОВИЛА:
У квітні 2020 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа – державний нотаріус П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Карачун Ольга Олександрівна, про визнання нерухомого майна спільної сумісної власністю подружжя та розподіл нерухомого майна.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2020 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа – державний нотаріус П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Карачун Ольга Олександрівна, про визнання нерухомого майна спільної сумісної власністю подружжя та розподіл нерухомого майна — залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №203/1421/20 про стягнення з позивача судових витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн.
Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні суду перебувала цивільна справа загального провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи – державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Карачун Ольга Олександрівна, про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл нерухомого майна.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа – державний нотаріус П`ятої дніпровської нотаріальної контори Крачун О.О., про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл нерухомого майна залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.
30 жовтня 2020 року до Кіровського районного суду від представника відповідача адвоката Нестеченка Д.С. надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення з приводу розподілу судових витрат та стягнення з позивача, понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Частиною 6 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, розгляд цивільної справи №203/1421/20 було призначено на 28 вересня 2020 року, про що відповідач був повідомлений судовою повісткою, яка вручена йому 14 вересня 2020 року, між тим, не прибув 28.09.2020 року у судове засідання та не направив й представника.
Також, до розгляду заяви про залишення позову без розгляду, про компенсацію судових витрат у разі залишення позову без розгляду відповідач не заявляв, а з відповідною заявою про відшкодування судових витрат представник відповідача звернувся лише 30 жовтня 2020 року, тоді як ухвала про залишення позову без розгляду постановлена судом 28 вересня 2020 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ч.5 та ч.6 ст. 142 ЦПК України.
Залишаючи без розгляду заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що представник відповідача звернувся з заявою про відшкодування судових витрат з пропуском строку, передбаченого ч.5 та ч.6 ст. 142 ЦПК України. 
Крім того, оскільки у справі рішення по суті вимог не ухвалювалось, то підстави для застосування вимог ст. ст. 246, 270 ЦПК України та ухвалення додаткового рішення суду відсутні.
Доводи апеляційної скарги, що у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено вимогу про орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00грн., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу є лише припущенням, а не доказом того, що стороною по справі дійсно будуть понесені відповідні витрати пов`язані з розглядом справи.
Отже, посилання відповідача у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено вимогу про орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00грн. не є належним доказом витрат відповідача, оскільки документально не підтвердженні.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2020 року – залишити без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова