УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/14515/20 Головуючий у 1-й інст. Зіневич І. В. 
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., за участю захисника Сидорчука М.В., розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 26 лютого 2021 року за ч.1 ст.130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, - 

в с т а н о в и в:
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 26 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 424 грн. 40 коп. в дохід держави.
Згідно постанови суду, 29.11.2020 року о 00 годині 19 хвилин в м. Житомирі по вул. Т.Бульби Боровця, 42, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ-2108», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, поведінка що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити. Посилається на те, що про існування вищевказаної справи дізнався лише 02 березня 2021 р. та в цей же день подав до канцелярії суду письмову заяву для отримання рішення. Оскільки рішення йому видано не було, то 05.03.2021 р. він повторно звернувся до канцелярії суду з письмовою заявою та просив видати йому рішення для його оскарження. Однак і 05.03.2021 р. йому рішення не було видано. При цьому зазначає, що вказані заяви за порадою працівника канцелярії суду були поміщені ним в спеціальну скриньку, тому на них відсутні відмітки про реєстрацію. Зі слів працівника канцелярії, у зв`язку з карантинними обмеженнями, канцелярія тимчасово не реєструє заяв. Зміст рішення йому відомий з інтернет сайту "Судова влада України", тому він його оскаржує з метою не пропустити встановлений законом строк для оскарження. В оскаржуваній постанові суд зазначив, що нібито він належним чином сповіщався про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився. Такі висновки суду не відповідають дійсності, оскільки він будь-яких повідомлень із суду про розгляд справи не отримував і з цього приводу в справі відсутні будь-які докази. Таким чином, судом прямо було порушено вимоги статті 277-2 КУпАП, відповідно до якої особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, можна викликати до суду виключно повісткою, яка вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Розглянувши справу без його участі, суд порушив його процесуальне право на участь в розгляді справи та на надання доказів. Стверджує, що 29.11.2021 р. він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та зміг би довести в суді свою невинуватість у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 участі не приймав, його захисник Сидорчук М.В. просив апеляційний розгляд проводити без участі ОСОБА_1 , який обізнаний з датою та місцем розгляду апеляційної скарги, підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив постанову суду скасувати у зв`язку з розглядом справи за відсутності правопорушника та неповідомлення його про такий розгляд, підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив постанову суду скасувати, провадження закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника  ОСОБА_1  адвоката Сидорчука М.В.,  дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, переглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
При цьому в своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд першої інстанції під час розгляду справи зазначені вимоги закону та практики ЄСПЛ дотримався та прийшов до обгрунтованого висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника на підставі матеріалів адміністративної справи та доведеності даними матеріалами його вини у вчиненні правопорушення. З вказаними висновками погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом було порушено право на захист ОСОБА_1 та позбавлено можливості під час розгляду в суді першої інстанції надати докази своєї невинуватості, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, оскільки судом були вжиті всі можливі заходи для своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи щодо нього в суді, зокрема шляхом надіслання повісток за місцем проживання ОСОБА_1 , зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах справи. При цьому, виявивши помилку в зазначенні адреси правопорушеника в протоколі про адміністративне правопорушення, постановою 21..12.2020 судом першої інстанції матеріали провадження було повернуто до відділу АП УПП в Житомирській області для доопрацювання. І на виконаня вказаної постанови працівниками поліції було направлено до суду разом з матеріалами справи довідку про адресу місця реєстрації ОСОБА_1 , на яку судом також двічі направлялися повістки в порядку ст. 277-2 КУпАП. Той факт, що повістки не були вручені ОСОБА_1 з незалежних від суду причин, не може в даному випадку свідчити про неналежне повідомлення останнього про розгляд справи щодо нього в суді, та свідчить про те, що він сам не бажав отримати кореспондецію у поштовому відділені. Інших засобів зв`язку з ОСОБА_1 , в тому числі номера мобільного телефона, в протоколі та матеріалах справи не було вказано, тому суд першої інстанції був позбавлений можливості повідомити останнього телефонним зв`язком. При цьому захисник в ході апеляційного розгляду провадження не заперечував того, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрований по вказаній в довідці адресі, однак там не проживає. Разом з тим з огляду на наведені обставини непроживання за адресою реєстрації не спростовую правильності повідомлення судом правопорушника саме за такою адресою. 

Також слід зазначити, що з огляду на протокол та відеозапис з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 було однозначно відомо про те, що розгляд справи буде проводитися саме в Богунському районному суді м. Житомира, що не позбавляло його можливості самостійно цікавитися інформацією щодо розгляду його справи. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що останнім днем тримісячного строку накладання стягнення на правопорушника відповідно до положень ст.. 38 КУпАП було 28.02.2021, і після закінчення даного строку, не дивлячись на доводи про необізнаність про розгляд справи в Богунському районному суді м.Житомира, вже 02.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про надання копії постанови суду. Зазначена поведінка ОСОБА_1 свідчить про його обізнаність про дату та місце розгляду справи та недобросовісне користування своїми правами, в тому числі і щодо участі в судовому розгляді справи та про намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Враховуючи практику ЄСПЛ, вимоги ч.2 ст.268 КУпАП, з метою недопущення необґрунтованого порушення строків розгляду справи та передбачених ст.38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції дійшов до висновку про можливість провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , враховуючи також те, що участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КУпАП, згідно ч.3 ст.268 КУпАП, не є обов`язковою. З вказаними висновками суду першої інстанції апеляційний суд вважає за необхідне погодитися, враховуючи також те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно користуватися даними правами. 

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом права на справедливий судовий захист та порушення принципів верховенства права, законності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та права на участь, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції.

Крім того, посилаючись на те, що суд першої інстанції, розглянувши справу за відсутності правопорушника та не надавши можливості надати докази в заперечення винуватості у вчиненні правопорушення, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції його захисник не вказали жодних доводів по суті обвинувачення у вчиненні даного правопорушення, не скористалися такою можливістю вже в ході апеляційного розгляду довести невинуватість у вчиненні правопорушення, а обмежилися лише процесуальними моментами щодо неповідомлення про розгляд справи в суді першої інстанції. 

При цьому висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 142914 від 29.11.2020 року; даними результату тесту №114 від 29.11.2021 року, проведеного приладом «Drager Alcotest 7510», відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю – 2,09 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 ; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого в повному обсязі вбачається весь перебіг огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та безумовне перебування його в такому стані і його відмову від медичного огляду після непогодження з результатом огляду на місці зупинки ; рапортом поліцейського взводу №1 роти №4 БУПП в Житомирській області Ільїна Д.Ю. про те, що о 00 год. 19 хв. 29.11.2020 року було зупинено автомобіль «ВАЗ-2108», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та під час спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, не стійка хода, поведінка що не відповідає дійсності. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, на що останній погодився та результат якого показав 2,09 ‰. В подальшому  ОСОБА_1  не погодився з даним результатом огляду та на пропозицію проїхати в медичний заклад відмовився в присутності двох свідків. У зв`язку з наведеним працівниками поліції було зроблено обґрунтований висновок про відмову ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння.

Дії поліцейських щодо проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають положенням ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735. Крім того, не погодившись з результатом тесту на місці зупинки, зауважень щодо цього та прохання доставити його до медичного закладу ОСОБА_1 в протоколі не зазначив.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, застосувавши усі необхідні та можливі заходи для належного повідомлення правопорушника про розгляд справи щодо нього, в тому числі і відповідно до положень ст.. 277-2 КУпАП за місцем проживання, зазначеним в протоколі, а після з`ясування про неправильне зазначення такої адреси – за місцем його реєстрації, та врахувавши, що правопорушник був обізнаний про місце розгляду справи і не цікавився його перебігом, дослідивши повно та об`єктивно зазначені докази, наявні в матеріалах справи, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість останнього у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього відповідного стягнення, передбаченого санкцією даної норми і стягнення судового збору.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови суду, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, та для закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП апеляційний суд не вбачає, постанова суду є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м.Житомира від 26 лютого 2021 року щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя: