Ухвала
 
18 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 344/17494/13-ц
провадження № 61-7858ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 22 березня 2021 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у листопаді 2013 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , у якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 424,28 долари США (235 188,24 грн), з яких: 17 497,72 доларів США (139 859,28 грн) - кредитна заборгованість; 8 916,49 доларів США (71 269,50 грн) - заборгованість по процентах; 2 171,40 долар США (17 355,98 грн) - пеня за прострочення сплати кредиту; 838,67 доларів США (6 703,48 грн) - пеня за прострочення сплати процентів та судові витрати. 
 
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.
 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за кредитним договором №11357782000 від 11 червня 2008 року в розмірі 29 424,28 долари США, що за курсом НБУ станом на 28 жовтня 2013 року становить 235 188,24 грн, з яких: 17 497,72 доларів США (по курсу НБУ - 139 859,28 грн) - кредитна заборгованість; 8 916,49 доларів США (по курсу НБУ - 71 269,50 грн) - заборгованість по процентах; 2 171,40 долар США (по курсу НБУ - 17 355,98 грн) - пеня за прострочення сплати кредиту; 838,67 доларів США (по курсу НБУ - 6 703,48 грн) - пеня за прострочення сплати процентів.
 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за кредитним договором №11357782000 від 11 червня 2008 року в розмірі 29 424,28 долари США, що за курсом НБУ станом на 28 жовтня 2013 року становить 235 188,24 грн, з яких: 17 497,72 доларів США (по курсу НБУ - 139 859,28 грн) - кредитна заборгованість; 8 916,49 доларів США (по курсу НБУ - 71 269,50 грн) - заборгованість по процентах; 2 171,40 долар США (по курсу НБУ - 17 355,98 грн) - пеня за прострочення сплати кредиту; 838,67 доларів США (по курсу НБУ - 6 703,48 грн) - пеня за прострочення сплати процентів.
 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за кредитним договором №11357782000 від 11 червня 2008 року в розмірі 29 424,28 долари США, що за курсом НБУ станом на 28 жовтня 2013 року становить 235 188,24 грн, з яких: 17 497,72 доларів США (по курсу НБУ - 139 859,28 грн) - кредитна заборгованість; 8 916,49 доларів США (по курсу НБУ - 71 269,50 грн) - заборгованість по процентах; 2 171,40 долар США (по курсу НБУ - 17 355,98 грн) - пеня за прострочення сплати кредиту; 838,67 доларів США (по курсу НБУ - 6 703,48 грн) - пеня за прострочення сплати процентів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2014 року за наслідком перегляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, а заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року залишено без змін. 
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 березня 2021 року заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу за кредитним договором №11357782000 від 11 червня 2008 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.
 
Позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку суми боргу за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені - задоволено частково.
 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11357782000 від 11 червня 2008 року в розмірі 19 711,84 доларів США (дев`ятнадцять тисяч сімсот одинадцять доларів США 84 центи), з яких: 17 497,72 доларів США - кредитна заборгованість (що в еквіваленті складає 139 859,28 грн), 2 214,12 доларів США - заборгованість за процентами (що в еквіваленті складає 17 492,18 грн), та 2 956,92 грн (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят шість гривень 92 копійки), з яких: 2 134,77 грн - пеня за прострочення сплати кредиту, 822,15 грн - пеня за прострочення сплати процентів.
 
В іншій частині задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11357782000 від 11 червня 2008 року відмовлено.
 
05 травня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 22 березня 2021 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.  
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ціна позову у справі № 344/17494/13-ц становить 29 424,28 долари США (235 188,24 грн), тому вона є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 22 березня 2021 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                І. О. Дундар
 
                                                                                                  Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                                         М. Ю. Тітов