Ухвала
іменем України 
09 червня 2021 року
м. Київ
справа № 161/4998/17
провадження № 51-1234 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на протокольну ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2021 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 22 березня 2021 року,
встановив:
Рівненський апеляційний суд ухвалою від 22 березня 2021 року, виходячи з приписів  ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) та керуючись       ч. 4 ст. 399 КПК, відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою                ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на протокольну ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2021 року, оскільки скаргу ними було подано на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.
Не погодившись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися з касаційною скаргою, в якій посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушують питання про скасування оскаржуваних рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Перевіривши доводи викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 424 КПК протокольна ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2021 року не є судовим рішенням, що може бути оскаржене в касаційному порядку, а тому в цій частині касаційної скарги необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК. 
Що стосується доводів касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, то хоча зазначене рішення і є предметом перегляду суду касаційної інстанції, однак Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 392 КПК, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 вказаної норми КПК, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу на протокольну ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області постановлену під час судового провадження у суді першої інстанції 19 лютого 2021 року, якою було залишено без розгляду їх заяву про повернення тимчасово вилучених коштів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 с. 368, ч. 2 ст. 368-2, ст. 366-1 КК України, тобто на судове рішення місцевого суду, яке відповідно до вимог ст. 392 КПК окремому апеляційному оскарженню не підлягає.
Отже, суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке, відповідно до вимог КПК, не підлягає апеляційному оскарженню, правомірно відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 
Доводи у касаційній скарзі про те, що, відмовивши у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд залишив поза увагою положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, загальні засади кримінального провадження та положення Конституції України, якими забезпечується право на апеляційне оскарження – безпідставні.
За змістом кримінального процесуального закону, загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні.
Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням порушення конституційних прав на апеляційний перегляд справи, як про це йдеться в касаційній скарзі.
За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя і порушенням конституційних прав, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
З урахуванням наведеного, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на протокольну ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2021 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 22 березня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                                   ОСОБА_3