ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 16 квітня 2021 р. 	Справа № 520/11089/2020	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "НОВААГРО"  Крайза Олександра Ігоровича  про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "НОВААГРО" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від     23.10.2020 р. по справі №     520/11089/2020
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "НОВААГРО"  
до Офісу великих платників податків ДПС, Державної податкової служби України                           
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2020 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "НОВААГРО" задоволено, а саме: рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 р. по справі № 520/11089/2020 скасовано; прийнято постанову, якою задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю  "ТОРГОВИЙ ДІМ "НОВААГРО"; визнано протиправним та скасовано рішення     комісії з     питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №     658140/39820081 від 22.06.2020 р.     про     відмову в     реєстрації розрахунку     коригування кількісних і вартісних показників № 13 від 04.05.2020 р. до податкової накладної № 12 від 27.04.2020 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язати Державну податкову служби України зареєструвати розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №     13 від 04.05.2020 р. до податкової накладної № 12 від 27.04.2020 р., виписані Товариством з обмеженою відповідальністю     "ТОРГОВИЙ ДІМ "НОВААГРО"     (код 39820081),     в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "НОВААГРО" Крайз О.І. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України,  справа розглядається в порядку письмового провадження.
Суд, розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява  підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно із пп. "в" п. 4 ч. 1    ст. 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України     передбачено, що стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 3  ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно із ч. 2  ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3     ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4     ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч. 6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами  (ч.   7  ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно із ч. 3  ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Відповідно до  п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2   ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Пунктом 3.2  рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009     передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 р. у справі № 820/4263/17.
Згідно із ч. 6 ст. 135 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Виходячи з положень ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Аналогічні висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2019 р. у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 р. у справі №     726/549/19.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020     р. у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 р. у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Вказані критерії встановлені у ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 р. у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 р. у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 р. у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", відповідно до яких заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З матеріалів справи встановлено, що 04.05.2020 р. між ТОВ «ТБ «НОВААГРО» та Адвокатським об`єднанням «ЛОУ УОЛВС» укладено Договір про надання правової допомоги № 2/ТБ. 
Відповідно до п. 2.1.3 Договору про надання правової допомоги Адвокатське об`єднання представляє інтереси Клієнта (ТОВ «ТБ «НОВААГРО») у судових органах, зокрема у судах адміністративної юрисдикції. .
16.11.2020 р. між ТОВ «ТБ «НОВААГРО» та АО «ЛОУ УОЛВС» укладено Додаткову угоду № б/н до Договору про надання правової допомоги, відповідно до якої Адвокатське об`єднання зобов`язалося надати такі послуги: скласти апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 р. у справі № 520/11089/2020, а також підготувати інші процесуальні документи, що будуть пов`язані із розглядом даної справи у суді.
Відповідно до умов Договору про надання правової допомоги та додаткової угоди № б/н д 16.11.2020 р., Адвокатське об`єднання в особі голови Крайза О.І. виконувало роботи та надавало послуги у обсязі та порядку встановленому домовленістю сторін, зокрема послуги щодо складання апеляційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 р. у справі № 520/11089/2020, а також відповіді на відзив.
Крайз О.І. є головою адвокатського об`єднання АО «ЛОУ УОЛВС», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.
На підтвердження наданих послуг за Договором про надання правової допомоги сторони підписали акт приймання-передачі наданих послуг від 07.04.2021 р. на суму 20000 грн., а саме:  за складання апеляційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 р. у справі № 520/11089/2020 в розмірі 15000 грн.; за складання відповіді на відзив на апеляційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 р. у справі № 520/11089/2020 в розмірі 5000 грн.
За надані послуги за Договором про надання правової допомоги та Додатковою угодою № б/н від 16.11.2020 р. ТОВ «ТБ «НОВААГРО» зобов`язалося сплатити протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг за Договором.
За надані послуги за Договором про надання правової допомоги та додатковою угодою № б/н від 16.11.2020 р. Клієнтом сплачено на користь Адвокатського об`єднання грошові кошти у розмірі 20000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 466 від 08.04.2021 р.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до п. 20 ч. 1   ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно із ч 2   ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2020 р. справа була відкрита та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Дана справа відповідно до ч. 6   ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України   є справою незначної складності, а тому сума витрат не є пропорційною ціні позову.
Суд апеляційної інстанції вважає, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що виходячи з критеріїв співмірності, обґрунтованості і пропорційності, а також зв`язку витрат із конкретною справою, присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати та понесені витрати на професійну правничу допомогу. 
Керуючись ст. ст. 134, 139, 252, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -      
                                                  П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "НОВААГРО" - Крайза Олександра Ігоровича про ухвалення додаткового судового рішення  задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "НОВААГРО"  (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66, код ЄДРПОУ 39820081) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11 Г, код ЄДРПОУ 43141471) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (десять тисяч) гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Присяжнюк О.В.	
Судді	   	П`янова Я.В.    Спаскін О.А.