Справа № 750/2330/21 	Головуючий у 1 інстанції Кузнєцова О. О. 	
Провадження № 33/4823/289/21 	  	
Категорія -  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Роговець В.Д., потерпілої ОСОБА_2 та її представника – адвоката Чепурної Н.В.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 травня 2021 року,

У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. на користь держави.
Стягнуто з неї на користь держави 454,00 грн. судового збору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 18.02.2021 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вчинила стосовно своєї сестри ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, ображала потерпілу нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, чим завдала їй психологічних страждань, внаслідок чого могло бути завдано шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.  

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження по справі закрити. 
Зазначає, що постанова суду є незаконною, оскільки судом першої інстанції неповно були з`ясовані всі обставини справи. Те, що ОСОБА_2 була притягнута постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.03.2021 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства щодо неї. Суд відмовив в задоволенні її клопотання про приєднання до матеріалів справи відео- та аудіо запису зроблені нею під час конфлікту із ОСОБА_2 18.02.2021 року. Вказує, що постановою не встановлено, що ОСОБА_2 є членом її сім`ї, що виключає її відповідальність за ст. 173-2 КУпАП.
Суд першої інстанції в постанові надав перевагу показанням потерпілої та свідків з її сторони, залишивши без уваги її показання та свідків, заявлених нею.
Вважає, що сварку почала ОСОБА_2 , а в ї діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.   
Оскарживши постанову суду поза строком апеляційного оскарження, просив поновити пропущений процесуальний строк, визнавши причини пропуску поважними.   

Заслухавши доводи учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Наведені апелянтом доводи щодо підстав для поновлення апеляційного строку є переконливими та з метою забезпечення апеляційного оскарження судового рішення, суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення апеляційного строку.
Ч. 1 ст. 173-2 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до положень п. п. 4, 14, 17 ч.1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, наполягаючи на тому, що винуватицею конфлікту є саме ОСОБА_2 . Зазначала, що в бік сестри вона нецензурно не виражалася та їй не погрожувала. Сестра вчиняє сварки, щоб її виселити. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Роговець В.Д. підтримала позицію своєї довірительки. Пояснила, що протокол складено з порушеннями, нецензурною лайкою ображала та погрожувала фізичною розправою саме ОСОБА_2 , тому поліцію викликала ОСОБА_1 . Також зазначила, що протокол складався без присутності ОСОБА_1 , а понята ОСОБА_3 заперечує свій підпис в протоколі. На її думку, в даному провадженні відсутня подія адміністративного правопорушення.  
Обставини вчинення апелянтом адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. 
Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт вчинення ОСОБА_1 відносно своєї сестри ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру, яке полягало у тому, що ОСОБА_1 ображала потерпілу нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, чим завдала їй психологічних страждань, що могло завдати шкоди її психологічному здоров`ю.
  Потерпіла ОСОБА_2 суду 1 та апеляційної інстанції повідомила,  що її та чоловіка в той день не було вдома, забравши онука зі школи десь близько 16 години, повернулись додому. І одразу був дзвінок у двері, що це поліція. Вона відповіла, що поліцію не викликала. Наполягала на тому, що в той день між нею та сестрою ОСОБА_1 виникла сварка саме з вини останньої, яка почала чіплятися до її онука, якому 9 років, ображати його, залякувати, погрожувати, обзивати його бабусю та дідуся (тобто ОСОБА_2 та її чоловіка), що стало приводом для неодноразового виклику поліції. Вона з чоловіком та онуком зачинились у своїй кімнаті, проте ОСОБА_1 почала ці двері вибивати, кричала, з нею також була сусідка ОСОБА_4 , яка також кричала, пропонувала вибити двері. Це стало підставою для виклику нею поліції, а потім і повторного виклику. Поліцейський ОСОБА_5 , який був із напарницею, піднявся до квартири, вона все йому розповіла, онук також розповів як все було. ОСОБА_1 поліцейський протокол показував. Він подзвонив у квартиру АДРЕСА_2 , проте там відмовились підписувати протокол, тоді він подзвонив у квартиру номер 11. ОСОБА_4 підписала протокол. Підтверджує, що у свідка була заламана рука, проте вона особисто бачила, як ОСОБА_6 підписувала протокол. Спустився до квартири номер АДРЕСА_3 , там також відчинили двері, він все пояснив і особа поставила свій підпис.
Наведені свідчення потерпілої суд обґрунтовано поклав в основу рішення, дав їм належну оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджуються іншими доказами, зібраними у справі. Наявні суперечності у її показаннях, зокрема, в часті вчинення адміністративного правопорушення пояснюються індивідуальним сприйняттям події, що відбувалася та тривалим проміжком часу, що пройшов з моменту їх вчинення. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
Представник потерпілої – адвокат Чепурна Н.В. підтримала позицію своєї довірительки, просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, пославшись на законність прийнятого судового рішення.
Свідок ОСОБА_7 суду 1 інстанції показав, що в той день прийшли з онуком додому, якого він зібрав зі школи, десь о 16 годині. В двері подзвонила поліція, назвавшись «Вышка 40», їх було 3 особи. З ними розмовляла його дружина. Виклик був від ОСОБА_1 , яка не захотіла виходили зі своєї кімнати. Поліція поїхала. ОСОБА_1 почала погрожувати онуку, який злякався, вона кричала, ображала, погрожувала, що вб`є його бабусю та дідуся. Він, дружина та онук зайшли до своєї кімнати, закрились за замок. Але в двері кімнати почали гамселити ОСОБА_1 та сусідка ОСОБА_6 , вони голосно кричали. ОСОБА_6 зокрема казала, що давайте їх витягнемо звідти, щоб це нарешті закінчилось. Дружина викликала поліцію, але через те, що було багато снігу, то поліція на перший її виклик не приїхала, тому викликали поліцію повторно. Приїхала поліція, особа представилась як інспектор ОСОБА_5 . Він заповнив протокол, запропонував ОСОБА_8 підписати, проте вона відмовилась. Він подзвонив у квартиру 11, ОСОБА_9 відкрила двері. Зі слів дружини ОСОБА_6 підписувала протокол. В квартирі номер 12 відмовились підписувати протокол. Коли приїхав ОСОБА_5 , то ОСОБА_10 вийшла із кімнати, але все одно кричала та погрожувала.
Допитаний судом 1 інстанції свідок ОСОБА_11 , інспектор поліції, повідомив, що за адресою АДРЕСА_1 сімейні сварки між двома сестрами відбуваються дуже часто. Сім`я проти сім`ї. Був виклик, він приїхав з напарником, але хто це був згадати не може, бо минув час, але це можна перевірити по графіку чергувань. Вони піднялись до квартири. ОСОБА_1 відмовилась підписати протокол. Це відбувалось на сходовій клітці. Дзвонили в декілька квартир, проте в багатьох ніхто не відчинив. Понятих по паспорту не перевіряв. Категорично та стверджувально відповів, що всі поняті особисто ставили свої підписи в протоколі. У випадках виклику з приводу домашнього насильства, протокол завжди складається зі слів особи, яка викликала поліцію. Пам`ятає, що ОСОБА_1 була збуджена. Щодо зазначення в протоколі даних про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст. 183 КУпАП, пояснив, що такі дані він отримав із бази ІТС. Пояснив, що запитував у ОСОБА_1 , чи буде вона знайомитись із протоколом. ОСОБА_1 відмовилась, також відмовилась і підписувати протокол. Це було в присутності понятих на сходовій клітині. Як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 біли в збудженому стані, ображали одну одну, погрожували. Більше подробиць за 18.02.2021 повідомити не зміг.
Свідок ОСОБА_12 суду 1 інстанції  пояснила, що в день події вона чула крики у сусідній квартирі. Близько 17 год. вона вийшла і побачила, що двері до квартири номер АДРЕСА_4 були відчинені, зайшовши до квартири, вона побачила поліцейських, які повідомили, що скоро все закінчиться. Також повідомила, що протокол не підписувала, до неї ніхто з працівників поліції не заходив. В той час у неї була зламала права рука. Додала, що істерика була саме у ОСОБА_13 , яка постійно нецензурно висловлюється. Крім того, стіна її квартири межує зі стіною кімнати, яку займає ОСОБА_2 , тому вона постійно чує крики останньої. Хто ще був у квартирі в той день, не бачила. 
В судовому засіданні суду 1 інстанції свідок ОСОБА_14 пояснив, що в той день із кімнати не виходив, лише чув, що відбувалось. О 16 годині дружина ОСОБА_1 пішла на кухню, але повернулась та сказала, що ОСОБА_2 замахнулась не неї сковорідкою, тому викликала поліцію. Приїхали три особи. Після цього приїхав патруль із ОСОБА_15 . Але крики ОСОБА_2 продовжувались. Близько 18 -19 години вечора приїхав третій патруль. Послухали сестер, хто прав, хто винен, сказали, що складуть протоколи на обох сестер. ОСОБА_14 , надаючи самостійно пояснення, повідомив, що «жена отказалась подписывать протокол», але згодом, на уточнююче питання суду, змінив свої покази, пояснивши, що «это была не жена, а Слоницькая». Сусідка ОСОБА_6 була, коли приїжджав третій патруль. Двері в кімнату ОСОБА_2 ніхто не вибивав.
Згідно інформації, яка міститься в матеріалах правоохоронних органів за зверненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , між останніми, які є рідними сестрами,  протягом тривалого часу виникають сварки та погрози, що свідчить про їх неприязні стосунки між собою. 
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, зокрема в ньому зазначене місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тому доводи апелянта в цій частині безпідставні. 
Також є такими, що не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що вона не була присутня при складанні протоколу та не мала змоги надати свої заперечення, оскільки остання таким правом не скористалась та при складанні протоколу будь-яких пояснень не надала та засвідчила його зміст особистим підписом. 
Матеріалами провадження встановлено, що клопотання ОСОБА_1 та її захисника судом 1 інстанції вирішено у спосіб та порядок, передбачений КУпАП, тому твердження апелянта про безпідставну відмову суду  у прийнятті відео- та аудіозапису  є такими, що не заслуговують на увагу. 
   Надаючи аналіз поясненням ОСОБА_1 , яка не заперечувала, що між нею та сестрою була сварка, потерпілої та свідків, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду 1 інстанції, що 18.02.2021 року  ОСОБА_1 вчинила відносно ОСОБА_2 психологічне насилля, що є домашнім насильством, за вказаних у постанові обставин.
Крім цього, неспроможними є аргументи апелянта про те, що вона не є членом сім`ї потерпілої, так як в контексті положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія  ст. 173-2 КУпАП поширюється, незалежно від факту спільного проживання, в тому числі, на рідних сестер. 
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 
Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушниці, ступеня її вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.
За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.  
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження. 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 травня 2021 року  про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, – без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	С. О. Акуленко