УХВАЛА

05 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/370/20
адміністративне провадження № К/9901/15520/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2021 року у справі №640/370/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про поновлення на роботі,   

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила:

визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12 грудня 2019 року № 796-к «Про звільнення ОСОБА_1 » в частині її звільнення з посади заступника директора Департаменту забезпечення роботи Міністерства - начальника відділу документообігу з 12 грудня 2019 року;

поновити позивача на посаді заступника директора Департаменту забезпечення роботи Міністерства - начальника відділу документообігу з 13 грудня 2019 року, а за відсутності такої посади - на іншій рівнозначній посаді в цьому (або іншому) державному органі;

стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь позивача  середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 17 452 грн. 11 коп.;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року  адміністративний позов задоволено частково: 

визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12 грудня 2019 року № 796-к «Про звільнення ОСОБА_1 » в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Департаменту забезпечення роботи Міністерства - начальника відділу документообігу 12 грудня 2019 року;

поновлено позивача на посаді заступника директора Департаменту забезпечення роботи Міністерства - начальника відділу документообігу з 12 грудня 2019 року;

стягнуто з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 грудня 2019 року по 17 листопада 2020 року в сумі 291 680,38 грн.;

допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту забезпечення роботи Міністерства - начальника відділу документообігу з 12 грудня 2019 року;

допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 26516,39 грн., з якої мають бути відраховані податки та обов`язкові платежі;

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року змінено та викладено третій, четвертий, п`ятий та шостий абзаци вказаного рішення наступним чином: 

«Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора Департаменту забезпечення роботи Міністерства - начальника відділу документообігу з 13 грудня 2019 року. Стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 грудня 2019 року по 17 листопада 2020 року в сумі 144860 грн 80 коп. (сто сорок чотири тисячі вісімсот шістдесят гривень вісімдесят копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді заступника директора Департаменту забезпечення роботи Міністерства - начальника відділу документообігу з 13 грудня 2019 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 13112 грн 40 коп. (тринадцять тисяч сто дванадцять гривень сорок копійок), з якої мають бути відраховані податки та обов`язкові платежі.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі позивач з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. 

8 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.

Так, відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального  права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного  Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування  норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Дослідивши подану касаційну скаргу на предмет відповідності наведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, ряд нормативно правових актів, і загальне посилання на постанови Верховного Суду та на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано заяву про збільшення позовних вимог, у зв`язку з чим був невірно нараховано середній розмір заробітної плати, при цьому не зазначає підстав касаційного оскарження визначних частиною 4 статті 328 КАС України. 

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

Крім того, скаржник вказує, що судом апеляційної інстанції не було враховано правові висновки, викладені у рішенні Касаційного цивільного суду у справі №501/2316/15-ц від 26 серпня 2020 року.

Проте, Верховний Суд звертає увагу скаржника, що скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень зводиться до цитування нормативно правових актів, зазначення що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім того, відповідно до  пункту 2 частини п 'ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; 

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; 

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; 

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Як вбачається з рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року справу № 640/370/20 розглянуто у порядку спрощеного провадження, однак заявник касаційної скарги не наводить обґрунтованих підстав можливості перегляду у касаційному порядку судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 

Слід зауважити, що ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 подану на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2021 року у справі № 640/370/20 було повернуто скаржнику, у зв`язку з відсутністю у ній підстав касаційного оскарження. 

При цьому подана повторно касаційна скарга є ідентичною щодо посилань на підстави касаційного оскарження тій, що вже була повернута Верховним Судом ухвалою від 20 квітня 2021 року.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

За таких обставин касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2021 року у справі № 640/370/20.

Керуючись ст. ст. 169, 328,330,332 КАС України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2021 року у справі №640/370/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства аграрної політики та продовольства України про поновлення на роботі повернути скаржнику.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя	                        М.В. Білак