П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 р.	м.Одеса	                   Справа № 420/1465/20	

                                                         Головуючий І інстанції Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу представника Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 06.08.2020р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та 3-ї особи Комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
21.02.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області та КУ «Одеський ОЦ МСЕ», в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, яка виразилась у ненаправлені до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття відповідного рішення висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із присвоєнням йому у 2017 році 2-ї групи інвалідності, причиною якої стала травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків;
- зобов`язати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Одеській області повторно розглянути матеріали щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із присвоєнням останньому у 2017 році 2-ї групи інвалідності, причиною якої стала травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків, та направити висновок щодо виплати грошової допомоги відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (затв. Постановою КМУ №850 від 21.10.2015р.) - на розгляд до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття відповідного рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив  службу  в  органах   внутрішніх   справ на  посаді заступника командира БМОП  «Беркут» ГУ МВС в  Одеській  області.  07.11.1999р. під час проходження служби в ОВС, перебуваючи на посаді інспектора-чергового чергової частини ОБМШР «Беркут» при УМВС України в Одеській області, при виконанні    службових обов`язків отримав вогнепальне поранення, в зв`язку з яким, відповідно до довідки МСЕК №125237 від 29.01.2014р. втратив професійну працездатність на 60%. В подальшому, т.б. у 2017р. йому було встановлено 2 групу інвалідності, однак, відповідач, не зважаючи на його численні звернення, до цього часу так і виплатив йому передбачену «Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (затв. Постановою КМУ №850 від 21.10.2015р.) одноразову грошову допомогу по інвалідності та не направив до МВС України для прийняття відповідного рішення висновок щодо виплати цієї допомоги, чим допустив протиправну бездіяльність.  
Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.
Представник 3-ї особи своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, яка виразилась у ненаправлені висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із присвоєнням останньому у 2017 році другої групи інвалідності, причиною якої стала травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків, до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття останніми відповідного рішення. Зобов`язано Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Одеській області повторно розглянути матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із присвоєнням останньому у 2017 році  другої групи інвалідності, причиною якої стала травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків, та направити висновок щодо виплати грошової допомоги відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (затв. Постановою КМУ №850 від 21.10.2015р.) - на розгляд до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття відповідного рішення.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник відповідача  03.09.2020р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.07.2020р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
3-я особа вказане вище рішення суду 1-ї інстанції в апеляційному порядку не оскаржила. 
10.09.2020р. матеріали даної справи, разом із апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2020р. вказану вище апеляційну скаргу було залишено без руху.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.01.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач (або його представник) своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
Позивач - підполковник міліції ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проходив  службу  в  органах   внутрішніх справ. Остання посада заступник командира БМОП  «Беркут» ГУ МВС в  Одеській  області.
07.11.1999р. позивач, перебуваючи на посаді інспектора-чергового чергової частини ОБМШР «Беркут» при УМВС України в Одеській  області, при виконанні службових обов`язків отримав вогнепальне поранення.
Факт отримання позивачем саме при виконанні службових обов`язків вогнепального поранення, яке спричинило тілесні ушкодження середньої тяжкості, підтверджено висновком службового розслідування від 14.10.2013р. та довідкою МСЕК №125237 від 29.01.2014р. про втрату професійної працездатності на 60%.
05.02.2014р.  позивач звернувся до ГУ МВС України в Одеській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, однак жодної відповіді так і не отримав.
16.01.2017р. позивачу видано довідку МСЕК Серії 12ААА №294262 про встановлення йому 2-ї групи інвалідності, із зазначенням причини інвалідності - «у зв`язку з виконанням службових обов`язків».
18.09.2019р. представник позивача звернувся до голови Ліквідаційної комісії ГУМВС   України в Одеській області із заявою (до якої додав: копію висновку службового   розслідування від 14.10.2013р.; копію довідки №10/17 від 22.10.2013р.; копію довідки  МСЕК №125237 від 29.01.2014р.; копію довідки МСЕК №294262 від 16.01.2017р.; копії паспорту та  ід. коду) про проведення виплати ОСОБА_1 одноразової  грошової допомоги, у зв`язку з встановленням останньому у 2017 році другої групи  інвалідності, причиною якої стала травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків.  
Однак, голова Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області своїм листом від 30.09.2019р. №14/1-А-472 повідомив заявника про необхідність подання такої заяви  встановленого зразку та оригіналів довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати   професійної працездатності (у %) та усіх інших довідок.
16.10.2019р. представник позивача вдруге звернувся до голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області із аналогічною заявою (до якої додав: заяву позивача встановленого зразка, належним чином засвідчені копії висновку службового розслідування від 14.10.2013р.; довідки №10/17 від 22.10.2013р.; довідки МСЕК №125237 від 29.01.2014р.; довідки МСЕК №294262 від 16.01.2017р.;  акту №8/4670 від 15.10.2013р. форми Н-1; акту від 15.10.2013р. форми Н-5; свідоцтва про хворобу №1320/2, паспорту та ід. коду) про проведення ОСОБА_1 виплати  одноразової грошової допомоги у зв`язку з присвоєнням останньому у 2017 році другої групи інвалідності, причиною якої стала травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків.  
Проте, керівник Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, посилаючись на п.п.4,7 Порядку від 21.10.2015р. №850, своїм листом від 29.10.2019р. №14/1-В-532 повернув вказану вище заяву представника позивача без виконання, зазначивши при цьому, що одноразова грошова допомога у  разі встановлення ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1  не виплачувалася та крім того, останнім так і не було надано оригінал довідки МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності при встановленні   ІІ групи інвалідності.
29.10.2019р. представник позивача звернувся до голови Ліквідаційної  комісії  ГУМВС   України в Одеській  області із адвокатським запитом про надання інформації щодо того, чи виплачувалася ОСОБА_1 одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням    інвалідності  або часткової втрати працездатності  без установлення інвалідності у період з 2014 року по день звернення із даним запитом.
04.11.2019р. ГУ МВС України в Одеській області своїм листом №14/1-46/аз  повідомило представника позивача про те, що дані про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової    допомоги в разі інвалідності відсутні.
Не погоджуючись із вказаною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до окружного суду із даним позовом. 
Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд 1-ї інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірної бездіяльності Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, в цілому погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист,       що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Порядок та умови, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції  безпосередньо визначено «Порядком та умовами  призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (затв. Постановою КМУ від 21.10.2015р. №850).
Так, як передбачено приписами п.2 вказаного Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Як встановлено п.п.2,3 п.3 Порядку №850, грошова допомога призначається і виплачується у разі: 2) установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через 3 (три) місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи; 3) часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому, розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.
Як визначено п.7 Порядку №850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт)  про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації.
Далі, згідно з п.4 Порядку №850, якщо протягом 2-х років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Так, як загально відомо, згідно з п.5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» Закон України «Про міліцію» визнано таким, що втратив чинність.
Однак, при цьому, слід зауважити, що за змістом п.15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону  України «Про Національну  поліцію», право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Таким чином, враховуючи вищевикладені норми діючого законодавства, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за позивачем, в даному випадку, повинно зберігатися право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності  Законом України «Про Національну поліцію».
Що ж стосується посилань представника відповідача у відзиві на позов та у листі Ліквідаційної  комісії  ГУМВС   України  в Одеській  області від  29.10.2019р.  №14/1-В-532    на нібито відсутність  у позивача права на отримання цієї одноразової  грошової  допомоги  згідно п.4 Порядку №850, то судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, зазначає, що вказана вище норма насправді не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише тільки встановлює певні обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку фактично не містить і жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.
При цьому, слід звернути увагу на те, що аналогічна правова позиція з цих спірних питань викладена у постановах Верховного Суду від 28.03.2019р. по справі №296/10138/16-а та від 26.05.2020р. по справі №281/490/17.
Однак, разом з тим, колегія суддів, як і окружний суд, вважає за необхідне врахувати й те, що п.8 вказаного Порядку №850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, повинен подати до МВС у 15-денний строк з дня реєстрації документів, зазначених у  п.п.6,7 Порядку, відповідний висновок щодо виплати грошової допомоги, а МВС, в свою чергу, згідно з п.9 Порядку №850, у місячний строк після надходження зазначених у п.8 Порядку документів, повинно прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 цього ж Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги, яке надсилає разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Таким  чином, зміст наведених норм чинного законодавства чітко свідчить про те, що відповідач, отримавши від позивача заяву (рапорт), з доданими до неї документами, про виплату грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, був зобов`язаний скласти відповідний висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги та подати цей висновок до компетентного органу.
При цьому, одночасно суд зазначає, що вирішення питання щодо наявності чи відсутності підстав для виплати позивачу грошової допомоги фактично не належить до компетенції відповідача.
Отже, враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , пов`язані з визнанням   протиправною бездіяльності Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, яка виразилась в ненаправлені висновку щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із присвоєнням у 2017 році 2-ї групи інвалідності, причиною якої стала травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків, до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття останніми відповідного рішення, - є обґрунтованими, заснованими на законі та відповідно,  підлягають задоволенню.
Поряд з цим, судова колегія одночасно також вважає, що підлягає задоволенню п/вимоги позивача і щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із присвоєнням у 2017 році другої групи інвалідності, причиною якої стала травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків, та щодо направлення висновку відповідно до Порядку №850, оскільки дана вимога фактично є похідною від заявлених позивачем позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною, яку судом було задоволено раніше з вищенаведених підстав.
До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, в свою чергу, в даному випадку, було належним чином зроблено представниками відповідачів в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційних скаргах доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07.06.2021р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                 Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                 І.П. Косцова 

                                                                                            В.О. Скрипченко