КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження № 33/824/2005/2021        
Справа 761/4286/21                                       Головуючий в суді І інстанції Савицький О.А.
            Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.

П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
19 квітня 2021 року                                                                                       м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року,  
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 454 грн. на користь держави.
 
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 20 січня 2021 року о 02 годині 35 хвилин, в м. Києві, рухаючись по проспекту Перемоги біля будинку № 35, керував автомобілем марки Mersedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння.
 
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на неповноту проведення судового розгляду, порушення верховенства права та законності, недостатню аргументацію рішення, ухваленого на припущеннях, неврахування пояснень захисника і невідображення їх в постанові, необґрунтованість постанови судді та необхідність її скасування. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказував на неправильне застосування норм ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 251, ч. 3 ст. 256 КУпАП, грубе порушення Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, порушення ст. 252 КУпАП.
Посилався на порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зазначив, що ніяких лабораторних досліджень у нього не брали, про що зроблено адвокатський запит до КМНКЛ "Соціотерапія", чи є в наявності акт медичного огляду особи, передбачений п. 19 розділу ІІІ Інструкції, проте відповідь на сьогоднішній день відсутня.
Вказував, що судом не прийнято до уваги та не відображено в оспорюваній постанові, що протокол про адміністративне правопорушення складено з грубим порушенням, а саме при складанні протоколу зазначений інший транспортний засіб (вказано номерні знаки НОМЕР_1 замість вірного номерного знаку НОМЕР_2 ), а також особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України.
Зазначив, що судом не прийнято до уваги, що в матеріалах даної адміністративної справи немає відповідних доказів відсторонення його від керування транспортним засобом, що передбачено ч. 1 ст. 266 КУпАП та наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі".
Посилався на те, що направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року  № 1452/735, в додатку 1 до якої наведена форма направлення на огляд водія транспортного засобу. Проте в матеріалах справи відсутнє будь-яке свідчення відповідно до законодавства про направлення його до закладу здоров`я. 
Вважав, що розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, порушив вимоги п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». Судом не досліджувався факт вчинення адміністративного правопорушення та процедура огляду особи на стан сп`яніння.
Вказував, що постанова суду поштою йому не була надіслана, з повним текстом постанови він ознайомився лише 09 березня 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, а постанова йому вручена 12 березня 2021 року, тому раніше ніж 18 березня 2021 року він не міг подати апеляційну скаргу.
На підставі вищевикладеного просив поновити йому строк на оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 26 лютого 2021 року по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року, провадження у справі закрити.
 
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки копію постанови суду від 26 лютого 2021 року отримав лише 12 березня 2021 року, що підтверджується його розпискою (а. с. 28).
За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за доцільне поновити цей строк.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Відповідно до п. 2.9 "а" ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки судді місцевого суду про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 011577 від 20 січня 2021 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;
 
висновком № 000245 КНП "Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія" щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, із якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, перебуваючи під дією наркотичного засобу "стимулятори, амфетамін".
 
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.
 
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.
 
Так, згідно розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОН України та МОЗ України від  09 листопада 2015 року № 1452/735, перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
 
Із доводів апеляційної скарги не вбачається порушення зазначеного порядку під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та складання висновків щодо результатів його медичного огляду. 
 
Згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27 травня 2019 року № 563 «Про оптимізацію організації проведення медичних оглядів на стан сп`яніння в м. Києві» Київській міській наркологічній клінічній лікарні "Соціотерапія" надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Не ґрунтуються на будь-яких доказах, є припущеннями та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження у нього не відбирались.
 
Апеляційний суд приймає до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 №011577 в графі пояснень ОСОБА_1 не вказував про наявність таких порушень, а лише зазначив, що не згоден з висновком лікаря-нарколога, вважаючи його некомпетентним (а. с. 1).
 
Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 , не погоджуючись з результатами медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у КНП "Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія", не був позбавлений можливості пройти за самозверненням огляд на стан наркотичного сп`яніння у іншому закладі охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, або замовити проведення токсикологічної експертизи щодо наявності у своєму біологічному середовищі наркотичних речовин, однак зазначеною можливістю не скористався.
 
В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 також зазначає, що йому не роз`яснювались його процесуальні права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
 
Такі доводи апеляційний суд вважає безпідставними та зазначає, що вказані обставини не є предметом апеляційного розгляду в даному провадженні і дії працівників поліції можуть бути оскаржені в передбаченому законом порядку. Оцінку дій поліцейського, який зупинив водія, може дати або уповноважена особа, яка проводить службову перевірку, або суд в разі оскарження дій поліцейського. В даному провадженні суд перевіряє правомірність дій поліцейського лише в межах направлення ним водія транспортного засобу для проходження ним огляду на стан сп`яніння. 
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення зазначено інші номерні знаки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а саме зазначено номерний знак " НОМЕР_1 " замість вірного " НОМЕР_2 ", апеляційний суд приходить до висновку, що дана обставина не може вважатися підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, оскільки відмінність в одній цифрі державного номерного знаку може бути розцінена лише як граматична або технічна помилка, а не як порушення вимог законодавства, що тягне за собою скасування постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.
 
Посилання скаржника на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки не впливає на доведеність його вини у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, і відсутність таких відомостей в матеріалах справи жодним чином не впливає на законність прийнятого судом рішення.
 
Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про відсутність у справі доказів про направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, оскільки закон не вимагає його долучення до матеріалів справи. 
Зокрема, вимог про необхідність долучення до матеріалів справи вказаного направлення не містить Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МОН України та МОЗ України від  09 листопада 2015 року № 1452/735, Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376.
 
Крім того, враховуючи, що ОСОБА_1 був доставлений поліцейським до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, відсутність цього направлення ніяким чином не впливає на правильність прийнятого суддею рішення.
 
Виходячи із вищевикладеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неповноту проведення судового розгляду, порушення верховенства права та законності, недостатню аргументацію рішення, ухваленого на припущеннях, неврахування пояснень захисника і невідображення їх в постанові, необґрунтованість постанови судді, порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом.
 
Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 "а" ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
 
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.
 
При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
 
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
 
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.
 
Апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.
 
Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
 
Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.
 
Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
 
За таких обставин постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                  Кашперська Т.Ц.