22-ц/804/1173/21 
                                                                                222/939/20 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року                                                                                                   місто Маріуполь

   справа № 222/939/20
   провадження № 22-ц/804/1173/21   
      
                  Донецький апеляційний суд у складі: 
  
                           судді-доповідача                                      Пономарьової О.М.,
                           суддів                                                        Зайцевої С.А., Попової С.А.,
                           секретар судового засідання                   Грішко С.В.,

сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 на рішення Володарського районного суду Донецької області у складі судді Доценко С.І. від 10 лютого 2021 року, дата складання повного тексту рішення 19 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
21 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_4 , який за життя залишив заповіт, яким все своє майно заповідав позивачу ОСОБА_1 .
Позивач, як спадкоємець за заповітом, бажає одержати спадкове майно, однак у шестимісячний строк не встигла звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняти спадщини після смерті брата із поважних причин. 
Спадщина відкрилась в смт Нікольське Донецької області, а позивач є особою, яка тимчасово переміщена у зв`язку з військовими діями на території Донецької та Луганської областей з м. Луганська, проживає в м. Щастя Новоайдарського району Луганської області, яке відноситься до населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, та є віддаленим від місця відкриття спадщини. 
Позивач мала намір приїхати та подати заяву до нотаріуса про відкриття спадщини, але на час закінчення шестимісячного строку на прийняття спадщини (01 квітня 2020 року) по всій країні з 11 березня 2020 року введено карантин, пов`язаний з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Відповідно до введених карантинних заходів було прийнято заборону перевезення пасажирів в період з 18 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року. 
Позивач не мала змоги ні приїхати до нотаріальної контори, ні відіслати заяву поштою, так як увесь час впродовж карантину мешкала на дачі за місцем Щастя (7-8 км), і лише з послабленням карантинних заходів у червні 2020 року позивач  отримала змогу звернутись до нотаріусу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено і запропоновано звернутись до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.  
Позивач просила встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 10 лютого 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Визначено позивачу ОСОБА_1 додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивач з об`єктивних причин не мала змоги приїхати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та вчасно подати заяву про своє бажання її прийняти, оскільки проживає на території іншої області, є людиною похилого віку та до неї застосовані обмеження, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
12 березня 2021 року відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, про відмову у задоволення позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено наявності об`єктивних причин, які б перешкодили їй вчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 
Позивачка мала можливість скористатися послугами поштового пересилання, а обов`язкова самоізоляція осіб, які досягли шестидесятирічного віку, обумовлена поширенням на території України коронавірусу COVID-19, була передбачена з 02 квітня 2020 року, в той час, як строк звернення із заявою сплинув 01 квітня 2020 року.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Рух справи у суді апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня  2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Попова С.А.
Ухвалою апеляційного суду від 23 березня 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою апеляційного суду від 29 березня 2021 року у справі закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 12 червня 2020 року Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
З копії заповіту від 06 жовтня 2005 року вбачається, що ОСОБА_4 усе своє майно заповідав ОСОБА_1 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №7730 та він є чинним (а.с.9-10)
Постановою від 26 червня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як нею пропущений 6-ти місячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.11)
Згідно з довідкою № 758 від 30 березня 2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в м. Луганськ Луганської області, а фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 (а.с.7)
Місто Щастя Луганської області відповідно до Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення Донецька область (Додаток 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2018 р. № 79-р), відноситься до населених пунктів розташованих на лінії зіткнення.
З копії спадкової справи № 133/2019, заведеної приватним нотаріусом Нікольського районного нотаріального округу Донецької області Майшмаз С.Ф., вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулись його дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_1 (23 червня 2020 року), якій нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку для її прийняття. (а.с. 96-126)

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права.
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою.
Тобто за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.
Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15).
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 визначив, коли строк прийняття спадщини буде вважатися пропущеним з поважних причин. Згідно з цим судовим рішенням поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. 
Суд встановив, що спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач є спадкоємцем за заповітом та мала б звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 01 квітня 2020 року, а звернулася лише 23 червня 2020 року, у зв`язку з чим їй було відмовлено нотаріусом у прийнятті спадщини, оскільки пропущений строк, встановлений законом.
Суд врахував, що позивач є особою похилого віку (1955 року народження), яка постійно проживала на лінії зіткнення у м. Щастя Новоайдарського району Луганської області, а спадщина відкрилась на території іншої області - в смт. Нікольське Нікольського району Донецької області, що є занадто віддаленим від місця проживання позивача.
На час закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини в період часу з 12.03.2020 року по 03.04.2020 року в Україні відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» зі змінами, був встановлений карантин, яким було направлено на самоізоляцію осіб, які досягли 60-річного віку, заборонено перевезення пасажирів залізничним транспортом у всіх видах внутрішнього сполучення регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньо обласному і міжобласному сполученні.
Дія карантинних заходів неодноразово подовжувалась відповідно до постанови  Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року та № 500 від 17.06.2020 року на території України з 12.03.2020 до 31.07.2020 встановлено карантин.
З урахуванням встановлених обставин та наданих доказів, суд дійшов обгрунтованого висновку, що з об`єктивних причин позивач на день спливу строку для подання заяви про прийняття спадщини не мала змоги приїхати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та вчасно подати заяву про своє бажання її прийняти. 
Суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 , оскільки причини, зазначені позивачем є об`єктивними, крім того строк, який позивач пропустив, є незначним та становить два з половиною місяці.
Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав причини пропуску строку поважними, оскільки причини пропуску строку обумовлені похилим віком позивача, значною відстанню до місця відкриття спадщини, та, на сам перед, карантинними обмеженнями, які виразилась, як у режимі самоізоляції для позивача так і ускладненням транспортного сполучення. 
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апеляційної інстанції не надано.
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до частини 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом, і не дають підстав для висновку про порушення чи неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права. 
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції та вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, питання про розподіл судових витрат апеляційний суд не вирішує.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Володарського районного суду Донецької області від 10 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 07 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                                   О.М. Пономарьова

Судді                                                                                                      С.А. Зайцева

                                                                                                                С.А. Попова.