ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" березня 2021 р.           Справа№ 910/12036/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Куксова В.В. 
          Козир Т.П. 

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.
за участю представників згідно протоколу судового засідання від 24.03.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Карпінської Олени Євгеніївни на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 (повний текст рішення складено та підписано 23.11.2020)

у справі №910/12036/20 (суддя Підченко Ю.Б.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Карпінської Олени Євгеніївни
до Фізичної особи-підприємця Краснопіра Євгенія Олександровича
про стягнення 101 800,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Фізична особа-підприємець Карпінська Олена Євгеніївна  звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Краснопіра Євгенія Олександровича про стягнення 101 800,00 грн заборгованості за договором №1В-130319 на виконання робіт по розробці інтернет сайту, адмініструванню або доробці сайту від 13.03.2019.  
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідачем не виконано умови договору №1В-130319 на виконання робіт по розробці інтернет сайту,  адмініструванню або доробці сайту від 13.03.2019, про що свідчить відсутність актів здачі-приймання виконаних робіт або доказів їх надсилання на адресу позивача за вказаним договором.
Позивач зазначає, що оскільки закінчення відповідачем робіт у встановлені договором строки є явно неможливими, позивач 27.07.2020 надіслав на адресу відповідача претензію про розірвання договору та відшкодування збитків в порядку ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №910/12036/20 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Карпінської Олени Євгеніївни задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Краснопіра Євгенія Олександровича на користь Фізичної особи-підприємця Карпінської Олени Євгеніївни заборгованість в сумі 38 300,00 грн, витрати на правову допомогу в сумі 3 009, 82 грн та судовий збір в сумі 790, 83 грн. В іншій частині позову суд відмовив.
Ухвалюючи спірне рішення Господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що виконання робіт попереднього етапу свідчить не тільки факт підписання акту здачі-приймання робіт, а й укладання відповідного додатку до Договору, що визначає порядок виконання наступного етапу робіт та факт оплати наступного етапу робіт. З огляду на зміст додатків №№2, 3, 4 та Технічного завдання (додаток №1 до Договору) вбачається, що роботи по кожному етапу є взаємопов`язаними між собою, роботи по кожному наступному етапу робіт включають в себе вдосконалення та доробку результатів попереднього етапу робіт, а тому узгодження нового етапу робіт фактично не може відбутись без засвідчення факту виконання робіт попереднього етапу. При цьому, місцевим господарським судом встановлено, що роботи, які були узгоджені сторонами у додатку № 2 від 13.03.2019 та додатку № 3 від 01.04.2019 до Договору були виконані відповідачем, оскільки по завершенні даних етапів робіт сторонами були укладені додатки, що узгоджували наступний етап робіт, а саме - додаток № 3 після завершення робіт згідно додатку № 2 та, додаток № 4 після завершення робіт згідно додатку № 3). Разом із тим, матеріали справи не містять додатку, яким сторони узгодили наступний етап робіт після завершення виконання робіт згідно додатку № 4, так само як матеріали справи й не містять відповідних актів здачі-приймання робіт згідно додатку № 4. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем виконано роботи на суму 63  500,00 грн, а тому до стягнення підлягає 38  300,00 грн. 
Крім того, суд першої інстанції було досліджено вміст веб-сайту за посиланням http://losangelesenglishschool.com/ та встановлено, що даний сайт є діючим, на ньому міститься логотип, що є ідентичним до того, який зазначений у Технічному завданні, при тому що функціонал сайту та його оформлення - також в цілому відповідає тим вимогам, що містяться у Технічному завданні.
Також місцевий господарський суд, з огляду на наявні документи, надані позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, стягнув такі витрати у розмірі 3  009,82 грн - пропорційно задоволених вимог відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.  
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Карпінська Олена Євгеніївна звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №910/12036/20, вказане рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з Фізичної особи - підприємця Краснопіра Євгенія Олександровича на користь Фізичної особи - підприємця Карпінської Олени Євгеніївни заборгованості за договором №1В-130319 на виконання робіт по розробці інтернет сайту, адмініструванню або доробці сайту від 13.03.2019 у сумі 63  500,00 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав на те, що суд першої інстанції частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог, встановив факт виконання відповідачем робіт на підставі недопустимих доказів, оскільки доказом виконання робіт є акти здачі-прийому таких робіт або докази їх надсилання замовнику, за відсутності таких актів роботи залишаються невиконаними. Сторони за умовами договору погодили порядок оплати робіт у вигляді попередньої оплати робіт по кожному додатку у повному обсязі, при цьому позивач погодився на укладення з відповідачем додатків, в яких встановлені наступні етапи робіт, та здійснював попередню оплату цих робіт у повному обсязі, за відсутності виконання відповідачем робіт, встановлених у попередньому додатку. 
В порушення принципу змагальності суд першої інстанції з власної ініціативи зібрав докази у справі та надав оцінку веб-сайту. При цьому, оглянутий судом веб-сайт є старою версією позивача, оскільки доменне ім`я: «losangelesenglishchool.com» зареєстроване позивачем ще у 2016 році, за цим доменним ім`ям позивач на даний час використовує стару версію свого сайту та саме цей домен мав бути у повному обсязі завантажений новий веб-сайт, виконаний відповідачем. 
Крім того, апелянтом до апеляційної скарги подані паперові копії електронних доказів з клопотанням, яке міститься в тексті апеляційної скарги, щодо необхідності прийняття нових доказів. В обґрунтування необхідності прийняття нових доказів апелянт посилається на те, що місцевий господарський суд з власної ініціативи надав оцінку веб-сайту позивача, задля спростування створення відповідачем нової версії веб-сайт, позивач надав скріншоти веб-сторінок старого веб-сайту.  
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/12036/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Куксов В.В., Козир Т.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Карпінської Олени Євгеніївни на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020, справу призначено до розгляду на 24.02.2021. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Карпінської Олени Євгеніївни на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №910/12036/20 відкладено на 24.03.2021. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти задоволення апеляційної скарги, мотивуючи тим, що наразі відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.12.2020 у справі №910/12036/20 та зазначив, що погоджується із стягнутою за судовим рішенням сумою та має намір добровільно виконати наказ Господарського суду міста Києва від 15.12.2020 у справі №910/12036/20.
24.03.2021 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду справи. 
Згідно ч. 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.
Відповідно до п.1 ч. 1, ч. 3 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Клопотання про відкладення не скріплене електронним цифровим підписом,  а тому апеляційним господарським судом до уваги не приймається.
У судове засідання 24.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду з`явився представник позивача. Представники відповідача у судове засідання 24.03.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, сторони повідомлялися належним чином.
Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні
Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Представник позивача у судовому засіданні 24.03.2021 підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду від 23.11.2020 у справі №910/12036/20 скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимоги у повному обсязі.
У відповідності до  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ч.1  ст. 270 Господарського процесуального кодексу України  у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Так, колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2019 між Фізичною особою - підприємцем Краснопір Є.О. (надалі - Виконавець) та фізичною особою - підприємцем Карпінська О.Є. (надалі - Замовник) укладено Договір №ІВ-130319 «на виконання робіт по розбробці інтеренет-сайту, адміністрування або доробці сайт» (надалі - Договір), за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання виконати роботи, а Замовник зобов`язується прийняти й оплатити, на умовах затверджених даним Договором. 
Згідно з п.1 ч. 2  ст. 11 Цивільного кодексу України  підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно п. 1.2 Договору перелік виконуваних робіт, вимоги до них, вартість робіт а також строки виконання робіт визначаються на підставі Додатків до даного Договору, одним з яких є Технічне завдання. Умови Технічного завдання узгоджується Сторонами до початку виконання робіт за даним Договором. Технічне завдання розробляється Замовником самостійно, або ж замовляється Виконавцю за окрему плату, яка визначається за домовленістю сторін. Технічне завдання підписується вповноваженими представниками Сторін у тому ж порядку, що даний договір, і є його невід`ємною частиною. 
Протягом п`яти робочих днів від дати укладення даного Договору Замовник повинен оплатити Виконавцю 100% від загальної суми Додатку №1, та надати Виконавцю всю необхідну для розробки Сайту текстову, графічну та відео інформацію (всі матеріали надаються в електронному вигляді), а саме: вимоги Замовника до графічного оформлення (дизайну) веб-сторінки; логотип (у векторному або растровому вигляді); корпоративні вимоги (корпоративні шрифти, кольори); а також іншу інформацію, яка може знадобитися при розробці Сайту (слогани, фотографії, та ін.); при необхідності, переклад назв розділів Сайту та інші мови; перелік інформаційних блоків, які будуть розташовані на всіх сторінках (п. 2.1 Договору). 
Згідно п. 2.2 Договору після закінчення Виконавцем вказаних робіт у Додатку №1, Замовник повинен прийняти роботу у вигляді підписання Акту здачі-прийому виконаних робіт згідно Додатку №1 та сплатити Виконавцю 100% від загальної суми наступного Додатку №2 для початку робіт над наступним етапом створення Сайту. Процедура, описана в п. 2.2 даного Договору, повторюється для кожного його Додатку (п. 2.3 Договору). 
Умови оплати та порядок розрахунків сторонами погоджено у розділі 4 Договору. 
Пунктом 4.1 Договору встановлено, що оплата по даному Договору здійснюється Замовником Виконавцю робіт згідно затверджених Сторонами Додатків. 
Роботи, які не були включені в підписанні Додатки до підписання даного Договору оформлюється та погоджується Сторонами у Додатках (№2, №3 і т.д.). Сторони домовилися називати ці роботи: «Додаткові послуги». Розрахунок здійснюється Виконавцю Замовником у розмірі 100% від загальної суми окремого Додатку (№1, №2, №3 і т.д.). Додаткові послуги, згідно Додатків, сплачується Виконавцю Замовником у розмірі 100% перед початком виконання робіт Виконавцеві. Терміни виконання робіт вказані у Додатках (п.п. 4.2, 4.3, 4.4, 4.7 Договору).  
Приймання результатів роботи здійснюється відповідно до вимог, викладених в п. 1.2 (п. 5.1 Договору). 
Згідно п. 5.2 Договору по завершенні чергового етапу роботи Виконавець передає Замовникові (на вимогу) дизайн-темплейти (psg, jdg та інше) та програмний код (php, html, js та інше) на електронному носієві (на вимогу Замовника). 
Замовник протягом 2-х днів з дати отримання Акту здачі-прийому виконання робіт підписує Акт або направляє Виконавцю мотивовану відмову від прийняття робіт. У разі не підписання Замовником Акту здачі-приймання без вмотивованої відмови від прийняття робіт протягом зазначеного терміну, робота вважається прийнятою (п. 5.3 Договору). 
13.03.2019 сторони в межах дії Договору підписали Додаток №1 до Договору - Технічне завдання та Додаток №2, за яким угодили вартість робіт у розмірі 28  500,00 грн та строк виконання робіт (дизайн усіх сторінок сайту, допоміжних елементів та дизайн логотипу) 30 робочих днів.
Позивач 14.03.2019 сплатив 28  500,00 грн, що підтверджується дублікатами квитанцій №0.0.1295207638.1, №0.0.1295153465.1. 
01.04.2019 сторони у Додатку №3 до Договору погодили виконання верстка усіх сторінок сайту, допоміжних елементів, згідно Додатку №1, вартість робіт 15  000,00 грн, строк виконання робіт 15 робочих днів та програмування першої половини функціоналу, описаного у Додатку №1, вартість робіт 20  000,00 грн, строк виконання робіт 20 робочих днів. 
Позивач на виконання Договору та Додатку №3 сплатив відповідачу 25  000,00 грн, про що свідчать дублікати квитанцій №0.0.1314705315.1, №0.0.1314701375.1 від 02.04.2019, №0.0.1399865514.1 від 16.04.2019. 
02.07.2019 сторони погодили Додаток №4 до Договору, за яким погодили програмування другої половини фунціоналу, описаного у Додатку №1, вартість робіт складає 35  000,00 грн, строк виконання 30 робочих днів; внесення правок в дизайн, вартість робіт 1  800,00 грн, строк виконання робіт складає 3 робочих дні; добавление редактора WYSIWYG на все поля, вартість робіт 1  500,00 грн, строк виконання робіт 2 робочих дні. 
04.07.2019 позивач сплатив на користь відповідача 14  000,00 грн, що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.1399865514.1. Також позивач сплатив 24  300,00 грн, про що свідчать дублікати квитанцій №0.0.1422184749.1 від 29.07.2019, №0.0.1422186601.1 від 29.07.2019, №0.0.1402572104.1 від 08.07.2019.   
Статтею 854 Цивільного кодексу України визначено, Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Відповідно до ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Умови виконання Договору передбачені у розділі 2. Згідно п. 2.2 Договору після закінчення Виконавцем вказаних робіт у Додатку №1, Замовник повинен прийняти роботу у вигляді підписання Акту здачі-прийому виконаних робіт згідно Додатку №1 та сплатити Виконавцю 100% від загальної суми наступного Додатку №2 для початку робіт над наступним етапом створення Сайту. Процедура, описана в п. 2.2 даного Договору, повторюється для кожного його Додатку (п. 2.3 Договору). У Додатках №2 від 13.03.2019, №3 від 01.04.2019, №4 від 02.07.2019 сторони погодили найменування робіт, строки виконання та їх вартість. 
Згідно п.п. 5.1, 5.3 Договору приймання результатів роботи здійснюється відповідно до вимог викладених в п. 1.2 Замовником протягом 2-х днів з дня отримання Акта здачі-прийому виконаних робіт, підписує акт або направляє Виконавцю вмотивовану відмову від прийняття роботи. У разі не підписання замовником акта здачі-приймання без вмотивованої відмови від прийняття робіт протягом зазначеного терміну, робота вважається прийнятою.   
Всупереч вищевикладеному відповідач не надав акти здачі-прийому виконаних робіт або докази їх надсилання відповідачем на адресу позивача, що свідчить про відсутність належних та допустимих доказів виконання відповідачем умов Договору.
Згідно ст.ст. 77, 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Пунктом 6.1 Договору встановлено, що сторона, яка порушила господарське зобов`язання, визначене цим договором та/або чинним законодавством України, зобов`язана відшкодувати завдані цим збитки стороні, чиї права або законні інтереси якої порушено. 
27.07.2020 позивач звернувся до відповідача із претензією про розірвання договору та відшкодування збитків, з посиланням на ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України  та ст. 651 Цивільного кодексу України через те, що закінчення відповідачем робіт у строки, встановлені у Договорі підряду, є явно неможливим, позивач відмовився від договору №1В-130319 на виконання робіт по розробці інтернет сайту, адмініструванню або доробці сайту від 13.03.2019, тому цей договір позивач вважає розірваним з 27.07.2020. У зв`язку із розірванням Договору, як вказав позивач, йому завдані збитки у розмірі 101  800,00 грн, сплачені за невиконану роботу, вказані грошові кошти позивач вимагав сплатити до 10.08.2020. 
Вказана претензія отримана відповідачем 30.07.2020, про що свідчить відмітка про отримання на рекомендованому поштовому повідомлені про вручення поштового відправлення №0100102015627.  
Згідно п. 9.6 Договору даний Договір вступає в законну силу з моменту його підписання та затвердження сторонами Додатків та діє до виконання сторонами усіх передбачених в ньому зобов`язань згідно п. 5 Договору, якщо інше не визначено даним Договором. 
За умовами Договору зміни і доповнення до цього Договору дійсні лише у тому випадку, якщо вони укладені в письмовій формі і підписані особами Сторонами. Договір може бути достроково розірваний: за згодою сторін; за рішенням компетентних органів відповідно до чинного законодавства України. Взаємини сторін, не врегульовані цим Договором, регулюються чинним законодавством України (п.п. 9.1-9.3 Договору). 
Відповідно до ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. 
Згідно з ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 
Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 224 Господарського кодексу України Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. 
Для застосування приписів ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України судам необхідно з`ясувати обставини виникнення у замовника (замовника) права на відмову від договору підряду, яке відповідно до частини 2 ст. 849 Цивільного кодексу України не є безумовним і пов`язане з діями підрядниками (своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що її закінчення у строк стає явно неможливим) (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 16.03.2020 у справі №910/2051/19). 
Апеляційним судом встановлено, що відповідач в порушення умов Договору (п. 4.7, яким визначено, що терміни виконання робіт вказані у Додатках) та Додатків №2 від 13.03.2019, №3 від 01.04.2019, №4 від 02.07.2019, за якими сторони узгодили строки виконання робіт шляхом встановлення кількості робочих днів для виконання певних видів робіт, не приступив. Акти здачі-приймання виконаних робіт або докази їх надсилання позивачу матеріали справи не містять, що свідчить про те, що відповідач своєчасно не розпочав роботу. Отже, станом на 27.07.2020 роботи не розпочато, доказів протилежного відповідачем до суду не подано, а тому у позивача наявне право відмовитись від договору та вимагати відшкодування збитків на підставі ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України. 
Позивач скористався своїм правом та надіслав на адресу відповідача претензію про розірвання Договору та відшкодування збитків, які позивач поніс, сплативши відповідачу 101  800,00 грн на виконання умов Договору. Згідно п. 4.3 Договору розрахунок здійснюється Виконавцю Замовником у розмірі 100 % від загальної суми окремого Додатку. На виконання умов Договору позивач сплатив відповідачу 101  800,00 грн - 100 % від загальної суми згідно Додатку №2 від 13.03.2019, Додатку №3 від 01.04.2019, Додатку №4 від 02.07.2019, що підтверджується дублікатами квитанцій №0.0.1295207638.1, №0.0.1295153465.1 від 14.03.2019, №0.0.1314705315.1, №0.0.1314701375.1 від 02.04.2019, №0.0.1399865514.1 від 16.04.2019, №0.0.1399865514.1 від 04.07.2019, №0.0.1422184749.1, №0.0.1422186601.1 від 29.07.2019, №0.0.1402572104.1 від 08.07.2019, натомість відповідач роботи так і не розпочав, про що свідчить відсутність належних та допустимих доказів.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Ухвалюючи спірне рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що виконання робіт попереднього етапу свідчить не тільки факт підписання акту здачі-приймання робіт, а й укладання відповідного додатку до Договору, що визначає порядок виконання наступного етапу робіт та факт оплати наступного етапу робіт. З такими доводами суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, оскільки за умовами Договору, зокрема п.п. 2.2, 2.3, сторони погодили, що після закінчення Виконавцем вказаних робіт у Додатку №1, Замовник повинен прийняти роботу у вигляді підписання Акту здачі-прийому виконаних робіт згідно Додатку №1 та сплатити Виконавцю 100% від загальної суми наступного Додатку №2 для початку робіт над наступним етапом створення Сайту. Процедура, описана в п. 2.2 даного Договору, повторюється для кожного його Додатку. Отже, на підтвердження виконання Договору сторони мають підписати акт здачі-приймання виконаних робіт, а не лише скласти та підписати Додатки до Договору. Згідно п. 1.2 Договору в Додатках визначається лише перелік виконуваних робіт, вимоги до них, вартість робіт, а також строки виконання робіт. Таким чином, Додатки до Договору не свідчать про фактичне виконання робіт, а містять лише опис робіт необхідних до виконання, їх вартість та строки виконання.   
Місцевий господарський суд частково задовольняючи позовні вимоги на суму 38  300,00 грн визнав їх обґрунтованими, оскільки сторони погодили вже Додаток №4 до Договору, отже, за висновками суду першої інстанції, відповідачем виконано роботи згідно Додатку №2 та Додатку №3, проте зазначене спростовується вищевикладеним. 
Разом з цим, Господарським судом міста Києва надано оцінку веб-сайту http://losangelesenglishschool.com/, що протирічить змісту ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За змістом ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (ч. 5 ст. 13 ГПК України). 
Надання судом першої інстанції оцінки веб-сайту http://losangelesenglishschool.com/ протирічить вищевикладеному. 
Принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення Європейського суду з прав людини від 27.10.1993 у справі «DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS»).
Отже, збирання доказів з власної ініціативи судом може поставити під сумнів принципи рівності та змагальності сторін. 
Стосовно клопотання апелянта про прийняття нових доказів, то апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.   
За приписами ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи. 
Верховний Суд у постанові від 13.01.2021 по справі № 264/949/19 відзначив, що вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги процесуального Закону щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.
Позивач наполягає на тому, що роботи щодо створення нової версії веб-сайту відповідачем не виконані, отже позивач не був позбавлений можливості подати вказані докази до суду першої інстанції на обґрунтування позовних вимог, а тому апеляційний господарський суд не приймає вказані докази та не задовольняє клопотання про необхідність прийняття нових доказів.   
За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги. 
Доводи відповідача про те, що на виконанні перебуває виконавче провадження №64660215 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.12.2020 у справі №910/12036/20 та його намір добровільно виконати наказ Господарського суду міста Києва від 15.12.2020 у справі №910/12036/20 на суму 38  300,00 грн заборгованості, 3  009,82 грн витрат на правничу допомогу та 790,83 грн судового збору, апеляційним господарським судом до уваги не приймається, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 та відповідач мав право як учасник виконавчого провадження зупинити вчинення виконавчих дій в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження».  
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 275 Господарського процесуального кодексу України   суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №910/12036/20 підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову, з прийняттям нового рішення в цій частині про задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача 101  800,00 грн заборгованості. 
Крім того, в суді першої інстанції позивачем заявлялись витрати на професійну правничу допомогу на суму 8  500,00 грн. 
Згідно ч. 1, п.1 ч. 3  ст. 123 Господарського процесуального кодексу України  судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1-5  ст. 126 Господарського процесуального кодексу України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі  ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір № 15 про надання правничої допомоги від 26.06.2020, укладений 26.06.2020 між позивачем та адвокатом Гудзерою Тарасом Сергійовичем, предметом якого є стягнення грошових коштів за договором № 1В-130319 на виконання робіт по розробці Інтернет сайту, адмініструванню або доробці сайту від 13.03.2019 з відповідача; Свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 000381 від 17.12.2018, видане Гудзері Тарасу Сергійовичу, а також ордер серії КВ № 841761 від 26.06.2020, виданий вказаним адвокатом на представництво інтересів позивача. 
За попереднім розрахунком судових витрат, позивач очікував понести витрати на професійну правничу допомогу, в тому числі й на винагороду за підготовку і подання позовної заяви (що включає аналіз документів, вибір правової позиції, підготовка і подання позову, збір доказів, подання відповіді на відзив) в сумі 8 500, 00 грн та зазначена сума була сплачена позивачем на користь адвоката Гудзери Тараса Сергійовича частково, в розмірі 8 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 15 від 26.06.2020.  
Відповідно до ч. 5  ст. 126 ГПК України  у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за  клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 6  ст. 126 ГПК України).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказаний правовий висновок викладено у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №    922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №    910/906/18.
Європейського суду з прав людини вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» та у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015). 
За таких обставин, враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, наявні в матеріалах справи докази, задоволення позовних вимог у повному обсязі, апеляційний господарський суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 8  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст.  ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 232-241, 275-284  Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Карпінської Олени Євгеніївни на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №  910/12036/20 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №  910/12036/20 скасувати частково в частині відмови у задоволенні позову.
3. В цій частині прийняти нове рішення суду яким позов Фізичної особи-підприємця Карпінської Олени Євгеніївни до Фізичної особи-підприємця Краснопіра Євгенія Олександровича про стягнення 101 800,00 грн задовольнити повністю.
4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Краснопіра Євгенія Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код РНКОПП: НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Карпінської Олени Євгеніївни ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код РНКПО: НОМЕР_2 ) заборгованість в сумі 63500 (шістдесят три тисячі п`ятсот) грн 00 коп, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 (вісім тисяч) грн 00 коп, 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн 00 коп судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
5. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 у справі №  910/12036/20 щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Краснопіра Євгенія Олександровича на користь Фізичної особи-підприємця Карпінської Олени Євгеніївни 38300,00 грн залишити без змін.
6. Видачу наказів у справі №  910/12036/20 доручити Господарському суду міста Києва.
7. Матеріали справи №910/12036/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст складено 23.04.2021. 

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                В.В. Куксов

                                                                                Т.П. Козир