ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/5972/20                                                               Головуючий у І інстанції - Непочатих В.О.
                                                                                             Суддя-доповідач - Губська Л.В. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  23 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          Головуючого судді:                                                            Губської Л.В., 
          суддів:                                                                                Епель О.В., Чаку Є.В.,
          за участюсекретаря                                                            Кондраток А.В.,          

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуГоловного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом,в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 11.11.2020 № 1573 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області» в частині застосування до старшого інспектора-криміналіста слідчого відділення Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 20.11.2020 № 324 о/с «По особовому складу», в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0097183), старшого інспектора-криміналіста слідчого відділення Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;
- поновити ОСОБА_1 з 20.11.2020 на службі в поліції на посаді старшого інспектора-криміналіста слідчого відділення Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу, за період з 20.11.2020 і до винесення судом рішення по справі, середнє грошове забезпечення, яке на момент звільнення він отримував на посаді старшого інспектора-криміналіста слідчого відділення Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області.
На обґрунтування позовних вимог вказує, що з його боку не було порушень службової дисципліни, про які йдеться в оскаржуваних наказах, не вчинено порушень положень ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 3 ст.1 та п. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, тому до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції його притягнуто з порушенням ст.ст. 1, 11, 12, 13, 14, 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Також зазначає, що оскаржувані накази суперечать вимогам ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та ч.2 статті 2 КАС України, оскільки прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття та є необґрунтованими.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 11.11.2020 № 1573 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 20.11.2020 № 324 о/с «По особовому складу» в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора-криміналіста слідчого відділення Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого інспектора-криміналіста слідчого відділення Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області з 21.11.2020 та стягнуто з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 21.11.2020 по 24.03.2021 в розмірі 53570,48 грн.
При цьому, суд виходив з того, що відповідачем не вжито заходів щодо об`єктивного та оперативного встановлення обставин, які б доводили вину позивача, оскільки саме службове розслідування було поверховим та неповним, отже відповідачем належними та допустимими доказами не доведено порушення позивачем службової дисципліни.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду  скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі. 
На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в ході проведення службового розслідування було встановлено факт грубого порушення позивачем службової дисципліни в частині недотримання вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ч.3    ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції, вимог керівництва ГУНП в Чернігівській області та Національної поліції України, в частині керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вчинення дій, що підривають довіру та авторитет Національної поліції України. При цьому, в порушення ч.2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», позивач не повідомив найближчий орган поліції про подію, яка сталася.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду учасники справи до суду не прибули, надавши письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутність, тому, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом установлено і вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 2002 по 2015 роки  проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з листопада 2015 року перебував на службі в поліції.
Наказом ГУНП в Чернігівській області «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» від    15.10.2020 № 1747 за фактами, викладеними в рапорті начальника УКЗ ГУНП в Чернігівській області майора поліції Папченка І.О. від   15.10.2020, призначено службове розслідування.
Службовим розслідуванням було встановлено, що 14.10.2020 о 23:30 від чергового лікаря Борзнянської ЦРЛ надійшло повідомлення про те, що до лікарні звернувся капітан поліції ОСОБА_1 з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ під питанням, забій м`яких тканин голови, алкогольне сп`яніння. Зі слів останнього тілесні ушкодження йому заподіяв місцевий мешканець ОСОБА_3 . 
Дана подія зареєстрована в журналі СО Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП області за № 2454 від 14.10.2020, відповідні відомості внесено до ЄРДР № 12020275090000077 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 Кримінального кодексу України.
Опитаний капітан поліції ОСОБА_1 пояснив, що 14.10.2020 перебуваючи поза службою, разом з товаришем ремонтував власний автомобіль «ТойотаКорола» д.н.з. НОМЕР_1 . Після закінчення ремонту вирішив перевірити справність автомобіля та вирушив на ньому до летовища (колишнього аеродрому). Виїхавши з м. Борзна та перетнувши трасуМ-02, його автомобіль був заблокований автомобілем «Вольксваген Транспортер Т-4» д.н.з. НОМЕР_2 , з якого вийшов ОСОБА_3 та несподівано завдав йому удар в обличчя. Після даного конфлікту він відправився за місцем мешкання, де вживав спиртні напої. Через погане самопочуття пізно ввечері  звернувся до Борзнянської ЦРЛ, де йому поставили діагноз ЗЧМТ, СГМ під питанням, забій м`яких тканин голови, алкогольне сп`яніння.
У ході проведення службового розслідування, виїздом на місце події до м. Борзна за результатами перевірки за допомогою алкотестеру «Алкофор 505» (серійний № 06617, свідоцтво про повірку чинне до 12.03.2021) встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 перебував у стані сп`яніння (0,555 проміле).
Опитані у ході службового розслідування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що їхали на автомобілі «Вольксваген Транспортер Т-4» д.н.з. НОМЕР_2 та помітили автомобіль «ТойотаКорола» червоного кольору, який їхав на проїзній частині дороги не даючи змоги обігнати його. Вони зупинились поряд, щоб спитати чи потрібна допомога, але водій автомобіля «ТойотаКорола» підбіг та почав через відкрите вікно наносити тілесні ушкодження ОСОБА_4 , який знаходився на пасажирському сидінні. ОСОБА_3 відтягнув водія автомобіля «ТойотаКорола», яким виявився капітан поліції ОСОБА_1 . Факт завдання тілесних ушкоджень останньому ОСОБА_3 заперечив та повідомив, що ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння та падав на асфальт лицем.
З урахуванням викладеного, на підставі результатів перевірки ОСОБА_1 за допомогою алкотестеру «Алкофор 505», довідки лікаря № 10 про тимчасову непрацездатність особи рядового або начальницького складу, виданою Борзнянською ЦРЛ, пояснень свідків та учасників події, за результатами службового розслідування зроблено висновок, що капітан поліції ОСОБА_1 керував власним автомобілем «ТойотаКорола» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. У подальшому у нього виник конфлікт з водієм автомобіля «Вольксваген Транспортер Т-4» д.н.з. НОМЕР_2 , в ході якого капітан поліції ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 11.11.2020 № 1573 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» наказано за грубе порушення службової дисципліни, недотримання вимог п.п. 1 та 3 ч11 та 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції, в частині: керування 14.10.2020 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння; вчинення дій, що підривають довіру населення до органів та підрозділів Національної поліції України під час провокування конфлікту, завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , старшого інспектора - криміналіста слідчого відділення Борзнянського відділення поліції Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.
Наказом Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області від 20.11.2020 № 324 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».
Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування щодо позивача було проведено без повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, без встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та без можливості для позивача усунення причин вчинення дисциплінарних проступків, що призвело до порушення конституційних прав на службу в органах державної влади та на працю, передбачених положеннями ст.ст. 38, 43 Конституції України та, в свою чергу, до порушення відповідачем вимог ст. 19 Конституції України.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), частиною 2 статті 19 якого закріплено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Частиною 1 статті 77 Закону №580-VIII визначено підстави звільнення поліцейських зі служби в поліції.
Зокрема, п. 6 ч. 1 цієї статті визначає як підставу звільнення - реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Як зазначено у наказі відповідача від 20.11.2020 № 324 о/с, позивача звільнено за п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення відповідно до Дисциплінарного статуту. 
Так, Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції (далі - Дисциплінарний статут), у преамбулі якого вказано, що цей статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Cлужбова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону №580-VIII , зобов`язує поліцейського:
1)бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2)знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3)поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4)безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5)вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6)утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7)утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;
8)знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
10)берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;
11)поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
12)дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;
13)сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
14)під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Водночас, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст.12 Дисциплінарного статуту).
З метою урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції наказом Міністерства внутрішніх справ України від   09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які поширюються на всіх поліцейських, що проходять службу в Національній поліції України,і дотримання вимог яких є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Системний аналіз вимогцих Правил дозволяє стверджувати, що до поведінки особи, яка проходить службу в поліції, ставляться спеціальні вимоги, яких вона повинна дотримуватися як під час виконання своїх службових обов`язків, так і поза їх межами.
Разом з тим, законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру притягнення особи, яка проходить службу в Національній поліції, до дисциплінарної відповідальності. Зазначена процедура, зокрема передбачає необхідність призначення та проведення службового розслідування для встановлення наявності або відсутності підстав для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Як вбачається з висновку службового розслідування, в діях позивача встановлені порушення вимогслужбової дисципліни, недотримання вимог п.п. 1 та 3 ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги працівника поліції в частині керування 14.10.2020 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, вчинення дій, що підривають довіру населення до органів та підрозділів Національної поліції України під час провокування конфлікту, завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 
Такі висновки відповідачем зроблено на підставі результатів перевірки ОСОБА_1 за допомогою алкотестеру «Алкофор 505», довідки лікаря № 10 про тимчасову непрацездатність особи рядового або начальницького складу, виданою Борзнянською ЦРЛ, зокрема, про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, пристав на позицію позивача і вважав, що надані докази не підтверджують вчинення останнім дисциплінарного проступку, зокрема, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, колегія суддів критично ставиться до пояснень позивача, що він під час конфлікту з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 і, відповідно, під час керування автомобілем, не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Судвважає сумнівними доводи останнього про те, що він, перебуваючи в емоційно-схвильованому та шокованому стані, на пропозицію ОСОБА_5 для того, щоб заспокоїтись, випив близько 150 грам горілки вдома (а.с.2 звор.,27). 
При цьому, як зазначає позивач, до медичного закладу одразу він не хотів звертатись, хоча і вказує, що втратив свідомість після конфлікту, проте звернувся до лікарні лише вночі, оскільки йому стало гірше.
Така поведінка  поліцейського, на переконання судової колегії, може свідчити про намагання останнього уникнути розголосу про конфлікт на дорозі за його участю.
Крім того, нелогічними є доводи позивача про несподіваний прояв агресії відносно нього з боку ОСОБА_3 , який, достеменно знаючи про те, що ОСОБА_1 є поліцейським,ні за що почав наносити йому побої, при цьому, про наявність будь-яких неприязливих стосунків між ними або конфліктів чи суперечок, які могли мати місце до виникнення спірних подій, ні позивач, ні інші учасники тих подій не повідомляють.
Колегія суддів, звертає увагу, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 18 Закону №580-VIIIполіцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. 
Проте,всупереч зазначеній нормі закону позивач не повідомив про дану подію найближчий орган поліції, про що свідчить відсутність реєстрації в журналі ЄО Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області, і взагалі це не є спірним.
Так, ведення в головних управліннях Національної поліції областях, територіальних (відокремлених) підрозділах (управліннях, відділах, відділеннях) поліції) єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальніправопорушення та інші події з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» регулюється «Порядком ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події», який затверджений наказом МВС № 100 від 08.02.2019 (далі - Порядок № 100).
Відповідно до цього Порядку :
-          єдиний облік (далі - ЄО) - прийняття та реєстрація органами (підрозділами) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події;
-          прийняття та реєстрація заяв (повідомлень) - отримання заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події та присвоєння їм порядкового номера уповноваженими службовими особами органів(підрозділів) поліції.
Тобто, з наведеного чітко випливає, що повідомлення (реєстрація) про кримінальні правопорушення та інші події це процедура, яка включає в себе повідомлення особи про подію та присвоєння їй порядкового номера в підрозділі поліції, що свідчить про реєстрацію такого повідомлення.
Відповідно до ч. 6 розділу II Порядку № 100 поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.
У даному випадку дисциплінарною комісією чітко встановлено, що позивач невідкладно не повідомив орган поліції за номером « 102» та вказану подію жодним іншим чином не зареєстрував, про що відсутні відомості у матеріалах службового розслідування, що свідчить про порушення останнім ч. 2 ст. 18 Закону №580-VIII.
В свою чергу,  судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні взагалі не надано цьому оцінки.
Відповідач в апеляційні скарзі наголошує, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі «Звежинський проти Польщі» (заява № 34049/96).
Суд зазначає, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (ст. 64 Закону № 580-VIII).
Отже, діяльність поліцейського має відповідати не тільки положенням Конституції і чинного законодавства, а й моральним принципам і нормам. При цьому етичний кодекс, яким поліцейські повинні керуватися, не просто спирається на загальноприйняту мораль, а й конкретизує її вимоги відповідно до специфіки службової діяльності, неординарних обов`язків і повноважень, що покладаються на них. Поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 804/8515/17.
При цьому, колегією суддів враховується, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Разом з тим, як було зазначено вище, встановлені у висновку службового розслідування обставини були достатніми стверджувати про порушення позивачем вимог чинного законодавства.
Застосування ж дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахування обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05.05.2019 у справі №825/1902/16, від 17.07.2019 у справі №806/2555/17, від 07.03.2019 у справі № 819/736/18, від 26.01.2021 у справі № 2140/1342/18.
Колегія суддів наголошує, що положення статей 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію», а також приписів Правил етичної поведінки поліцейських, покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.
Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний повідомити про подію, яка з ним сталась найближчий орган поліції.
Зазначена поведінка позивача безумовно призвела до підриву авторитету правоохоронних органів, формування негативної думки у населення про поліцію та дискредитації звання працівника поліції, що, відповідно, свідчить про особисту недисциплінованість позивача та недотримання ним вимог законодавства, присяги працівника поліції та посадових обов`язків.
Колегія суддів звертає увагу, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.
Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій або негайно повідомляти про дії, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що видані на підставі  службового розслідування накази № 1573 від 10.11.2020 та № 324 о/с від 20.11.2020 сформовані з урахуванням норм чинного законодавства та у межах компетенції, вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, а застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку, і вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, при цьому, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому оскаржуване рішення, відповідно до ч.1 ст.317 КАС України. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області  - задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року - скасувати. 
Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена і підписана 29.06.2021 року.

Головуючий-суддя:                                                                                          Л.В. Губська

Судді:                                                                                                              О.В. Епель

                                                                                                                        Є.В. Чаку