ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 р.	Справа № 520/11300/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання  Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Бідонько А.В.) від 25.01.2021 року (повний текст рішення складено 03.02.21 року) по справі №520/11300/2020
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції в Харківській області
про  визнання протиправним та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати п.5 наказу Головною Управління Національної поліції України в Харківський області № 499 від 21.07.2020 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Київського ВП ТУ НП в Харківський області» в частині застосування до оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дисциплінарного стягнення у виді звільнення його зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головною Управління Національної поліції України в Харківський області № 225 о/ с від 28.07.2020 року в частині звільнення оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на службі в поліції з 31.07.2020 року;
- поновити позивача на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області як лейтенанта поліції з 31.07.2020 року;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору розкриття починів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області як лейтенанта поліції з 31.07.2020 року;
- стягнути з Головного Управління Національної поліції України в Харківський області на користь позивача середній заробіток на час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувані накази є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню. Вважає, що рішення про його звільнення відповідачем прийнято передчасно та без будь-яких підстав, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №42019220750000075 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, без належних доказів визнання позивача винним у цьому кримінальному провадженні. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість та правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, оскільки відсутні докази вчинення дисциплінарного проступку, а службове розслідування ГУНП в Харківській області проведене в короткий строк, без з`ясування всіх обставин та без урахування презумпції невинуватості позивача. Вказує, що наказ ГУНП в Харківський області № 1344 від 08.07.2020 “Про призначення службового розслідування” не є наказом по особовому складу, а є наказом іншого характеру (нормативно-правового, організаційно-розпорядчого тощо), а тому не може містити в собі таке рішення як відсторонення від виконання службових обов`язків лейтенанта поліції ОСОБА_2 (п. 3 та п. 4 наказу), а наказ ГУНП в Харківський області по особовому складу, яким повинна визначатися така зміна в службі лейтенанта поліції ОСОБА_2 , як його відсторонення від виконання службових обов`язків не існує, а отже, п. 3 та п. 4 наказу ГУНП в Харківський області № 1344 від 08.07.2020 “Про призначення службового розслідування” та, зокрема, відсторонення від виконання службових обов`язків є протиправним. При цьому, відповідачем не було доведено до відома позивача наказ ГУНП в Харківський області № 1344 від 08.07.2020 “Про призначення службового розслідування”, доказом чого є відсутність особистого підпису позивача на доданому відповідачем у якості доказу копії Наказу ГУ НП в Харківський області № 1344 від 08.07.2020, та водночас, позивач був позбавлений можливості надати пояснення під час службового розслідування, що не взято до уваги судом першої інстанції.
Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.
Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України. (далі – КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що 08.07.2020 до ГУНП в Харківській області з Київського ВП ГУНП в Харківській області надійшла інформація про те, що працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві, спільно з працівниками Управління СБУ в Харківській області під процесуальним керівництвом прокуратури Харківської області в рамках кримінального провадження від 08.04.2019 №42019220750000075, внесеного працівниками ТУ ДБР до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі   ухвал Октябрського районного суду м. Полтави, проводяться обшуки у службових приміщеннях Київського ВП (вул. Алчевських, 49, м. Харків), а також за місцем мешкання заступника начальника ВП - начальника відділу кримінальної поліції Київського ВП підполковника поліції ОСОБА_3 , заступника начальника ВКП цього ж підрозділу майора поліції ОСОБА_4 , старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності ВКП цього ж підрозділу майора поліції ОСОБА_5 , старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності ВКП цього ж підрозділу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності ВКП цього ж підрозділу капітана поліції ОСОБА_7 , оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП цього ж підрозділу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП цього ж підрозділу лейтенанта поліції ОСОБА_1 , та оперуповноваженого   сектору розкриття злочинів проти власності ВКП цього ж підрозділу лейтенанта поліції ОСОБА_9 .
Цього ж дня працівниками ТУ ДБР вручено повідомлення про підозру майору поліції ОСОБА_5 ,   капітану поліції ОСОБА_7 , старшим лейтенантам поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та лейтенантам поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України.
Відповідно до повідомлень про підозру досудовим розслідуванням встановлено, що поліцейські ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, з корисливих мотивів, з використанням наданого їм службового становища, 13.09.2019 біля будинку; АДРЕСА_1 , затримали ОСОБА_11 та пред`явили останньому вимогу про   необхідність надати їм неправомірну вигоду у виді грошових коштів у розмірі 30000 грн., яку їм повинна була передати співмешканка ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , за не притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України.
Надалі, 13.09.2019 о 19.49, біля будинку АДРЕСА_2 вказані поліцейські, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, зустрілися з ОСОБА_12 , яка надала їм неправомірну вигоду у сумі 30000 грн.
Крім того, 23.10.2019 о 19.30 оперуповноважені ВКП Київського ВП ОСОБА_6 та ОСОБА_9 біля гуртожитку НЮУ ім. Ярослава Мудрого, розташованого по АДРЕСА_3 , затримали ОСОБА_13 та пред`явили йому вимогу про необхідність надати їм неправомірну вигоду у виді грошових коштів у розмірі 15000 грн. за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України.
Надалі, 23.10.2019 о 23.15, біля будинку № 83 по вул. Пушкінській в м. Харків ОСОБА_13 , знявши готівку у банкоматі “УкрСиббанку”, на вимогу ОСОБА_6 надав йому неправомірну вигоду у сумі 15000 грн. за не притягнення ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності.
В подальшому оперуповноважені ВКП Київського ВП ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вирішили залучити раніше знайомого ОСОБА_14 , який достовірно знав, що вказані особи є поліцейськими, до участі у вчиненні умисних злочинів, а саме отримання неправомірної вигоди від громадян за не притягнення останніх до відповідальності, на що ОСОБА_14 надав свою згоду.
27.03.2020 о 17.50 оперуповноважені ВКП Київського ВП ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 напроти ресторану “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ”, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , затримали ОСОБА_15 та пред`явили йому вимогу про необхідність надати їм неправомірну вигоду у виді грошових коштів у розмірі 22000 грн., яку їм повинна була передати дружина ОСОБА_15 - ОСОБА_16 , за не притягнення чоловіка до кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України.
Надалі, 27.03.2020 о 18.50, ОСОБА_14 за вказівкою ОСОБА_6 біля будинку №8 по вул. Познанській в м. Харків зустрівся з ОСОБА_16 , яка на його вимогу надала неправомірну вигоду у сумі 22000 грн.
В подальшому оперуповновножені ВКП Київського ВП ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вирішили залучити своїх колег - оперуповноважених ВКП Київського ВП ОСОБА_1 та ОСОБА_17 до участі у вчиненні злочинів, а саме отриманні неправомірної вигоди від громадян за не притягнення їх до відповідальності, на що поліцейські надали свою згоду.
Після цього 13.05.2020 о 16.10 оперуповноважені ВКП Київського ВП ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_1 та ОСОБА_14 біля зупинки громадського транспорту “Меморіал Слави” по Бєлгородському шосе в м. Харків затримали ОСОБА_19 та пред`явили йому вимогу про необхідність надати їм неправомірну вигоду у виді грошових коштів у розмірі 1000 доларів США та 6000 грн., яку їм повинна була передати мачуха ОСОБА_19 - ОСОБА_20 , за не притягнення свого пасинка до кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України.
Надалі, 13.05.2020 о 19:05, ОСОБА_14 за вказівкою оперуповноважених ВКП Київського ВП ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та ОСОБА_1 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_5 , зустрівся з ОСОБА_20 , яка на його вимогу надала неправомірну вигоду у сумі 1000 доларів США та 6000 грн.
В подальшому оперуповноважений ВКП Київського ВП Біднарчук М.М. вирішив залучити раніше знайомого ОСОБА_21 , який достовірно знав, що останній є поліцейським, до участі у вчиненні умисних злочинів, а саме отримання неправомірної вигоди від громадян за не притягнення останніх до відповідальності, на що ОСОБА_21 надав свою згоду.
07.07.2020 о 21:40 оперуповноважені ВКП Київського ВП Біднарчук М.М. та ОСОБА_5 разом з ОСОБА_14 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, біля ТРЦ “Караван”, розташованого за адресою: вул. Героїв Праці, 7, в м. Харків, затримали ОСОБА_22 та пред`явили йому вимогу про необхідність надати їм неправомірну вигоду у виді грошових коштів у розмірі 45000 грн., які повинна була передати жінка ОСОБА_22 - ОСОБА_23 , за не притягнення чоловіка до кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України.
Надалі, 07.07.2020 о 23.06, по АДРЕСА_6 ОСОБА_14 та ОСОБА_21 , яких залучили ОСОБА_6 і ОСОБА_5 та за їх вказівкою зустрілися з ОСОБА_23 , яка на їх вимогу надала неправомірну вигоду у сумі 45000 грн.
За вказаним фактом наказом ГУНП в Харківській області від 08.07.2020 № 1344 призначено проведення службового розслідування, а також одночасно, відповідно до статті 70 Закону України “Про Національну поліцію”, статті 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), майора поліції ОСОБА_5 , капітана поліції ОСОБА_7 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_17 , лейтенанта поліції ОСОБА_9 та лейтенанта поліції ОСОБА_1 було відсторонено від виконання службових обов`язків за їх посадами в Київському ВП ГУНП в Харківській області.
У ході службового розслідування лейтенанту поліції ОСОБА_1 у порядку пп. 1 п. 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту, запропоновано надати пояснення щодо інформації, викладеної у повідомленні їм про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України., також запропоновано надати пояснення щодо несення служби 07.07.2020 року.
У наданих поясненнях ОСОБА_1 підтвердив факт проведення 08.07.2020 обшуків працівниками ТУ ДБР та співробітниками Управління СБУ в Харківській області за місцями свого мешкання та вручення йому повідомлення про підозру. З обвинуваченнями, викладеними у тексті підозри, категорично не згоден та вказав, що грошові кошти, які були вилучені під час обшуку у квартирі, підкинули працівники ТУ ДБР. Своєї вини не визнавав та заперечував факт вимагання і отримання неправомірної вигоди від громадян за не притягнення їх до кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення,передбаченого ст. 309 КК України. На запитання, чи заступав 07.07.2020 ОСОБА_1 на добове чергування по охороні публічного порядку на території медичного закладу «Обласний спеціалізований диспансер Радіаційного захисту населення», розташованого за адресою: вул. Новгородська, 85, м. Харків, пояснив, що не пам`ятає. (т. 1 а.с. 121-122).
Одночасно у ході службового розслідування установлено, що у мережі Інтернет виявлено ряд публікацій критичного характеру щодо викриття працівниками ТУ ДБР спільно із співробітниками Управління СБУ в Харківській області факту вимагання та отримання поліцейськими Київського ВП неправомірної вигоди від громадян за не притягнення їх до кримінальної відповідальності.
Так, на сайті інформаційного агентства “УНІАН” за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_3 опубліковано статтю під назвою “Правоохоронці підозрюють кількох співробітників Київського райвідділу поліції міста у звільненні наркозалежних від кримінальної відповідальності за хабарі”.
На сайті “TSN.ua” за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 опубліковано статтю під назвою “У Харківській області викрили поліцейських “перевертнів”: чим вони займались. За "свободу" одного наркозалежного копи просили від 500 до 1000 доларів США”.
Також службовою перевіркою встановлено, що вивченням особових справ ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_1 установлено, що 07.11.2015 вони склали Присягу на вірність Українському народові, згідно з якою зобов`язуються з гідністю нести високе звання поліцейського, сумлінно виконувати свої службові обов`язки, дотримуватися Конституції та законів України.
У 2020 році ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 особисто ознайомилися з пам`яткою щодо обмежень, пов`язаних зі службою в поліції, та вимогами антикорупційного законодавства, а саме з вимогами Законів України “Про Національну поліцію”, “Про запобігання корупції”, Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що поставили свої підписи.Крім цього, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 під підпис неодноразово попереджувалися про недопущення корупційних проявів серед особового складу в підрозділі. 
Також висновком службового розслідування встановлено, що вивченням службової документації Київського ВП ГУНП в Харківській області встановлено, що у другому кварталі 2020 року питання щодо недопущення вимог антикорупційного законодавства поліцейськими Київського ВП під час проведення оперативних нарад за участі особового складу ВП розглядалось 07.04.2020 (протокол № 25), 28.04.2020   (протокол № 30), 12.05.2020 (протокол № 36), 19.05.2020 (протокол № 38), 02.06.2020 (протокол № 41) та 16.06.2020 
Відповідно до даних інформаційно-телекомунікаційної системи “Інформаційний портал Національної поліції України” протягом 2020 року ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 та ОСОБА_1 до органів поліції із заявами та повідомленнями про пропозиції або надання їм неправомірної вигоди не зверталися.
Враховуючи вищевикладене, за результатами службового розслідування 20.07.2020 року складено висновок у якому було зазначено, що за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у відсутності на службі в період з 23:00 07.07.2020 року по 09:00 08.07.2020 року без поважних причин, тобто прогул, в порушенні вимог ч. 1 ст.22, ст.24 Закону України «Про запобігання корупції», п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», у частині використання своїх службових повноважень та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди, не реагування на виявлене правопорушення, п.п. 6 п. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, у частині неутримання від протиправних дій, які підірвали авторитет Національної поліції України, абз. 5 п. 1 розділу ІІ, п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, у частині недотримання норм професійної етики, антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України, п.п. 1, 2ч. 1ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», у частині недотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, непрофесійного виконання своїх службових обов`язків, ухвалено, що позивач заслуговує дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 80-98).
Наказом ГУНП в Харківській області від 21.07.2020 №499 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ГУНП в Харківській області», зокрема, за відсутності на службі в період з 23:00 07.07.2020 року по 09:00 08.07.2020 року без поважних причин, тобто прогул, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні вимог ч. 1 ст.22, ст.24 Закону України «Про запобігання корупції», п. 3 ч. 1ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», п.п. 6 п. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, абз. 5 п. 1 розділу ІІ, п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» до оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ВКП Київського ВП ГУ НП в Харківської області лейтенанта поліції ОСОБА_1 
Наказом ГУНП в Харківській області від 28.07.2020 №225 о/с звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 31.07.2020, на підставі наказу ГУНП в Харківській області від 21.07.2020 №499. 
При цьому, згідно наданої представником відповідача копії витягу з наказу ГУНП в Харківській області №16 о/с від 19.01.2021 року про зміну дати звільнення ОСОБА_1 , датою звільнення слід вважати 02.08.2020 року.
Не погоджуючись із правомірністю вказаних наказів про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та скасування в оскаржуваній частині. Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування оскаржуваних наказів, підстави для їх задоволення також відсутні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Національну поліцію", завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію", поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про Національну поліцію", поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського. Поліція не має права відмовити в розгляді або відкласти розгляд звернень стосовно забезпечення прав і свобод людини, юридичних осіб, інтересів суспільства та держави від протиправних посягань з посиланням на вихідний, святковий чи неробочий день або закінчення робочого дня.
Згідно з ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень    Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції (ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію").
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначені Дисциплінарним статутом.
Згідно положень статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
У відповідності до ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, до змісту службової дисципліни також віднесено такі обов`язки поліцейського як: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, у розумінні ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту визнається дисциплінарним проступком.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 91 Закону України "Про національну поліцію" особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час. Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.
Відповідно до статті 94 Закону України “Про Національну поліцію”, постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських -  наказом МВС України від 06.04.2016 №260затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).
Відповідно до пункту 20 розділу І Порядку № 260, за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. 
Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Порядку №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. 
Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.
Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.
За наслідками проведеного службового розслідування встановлено, що 22.06.2020 видано доручення начальника Київського ВП ГУНП в Харківській області від 22.06.2020 № 92 «Про виділення особового складу Київського ВП для забезпечення цілодобової охорони публічної безпеки і порядку на території КНП ХОР «Обласний спеціалізований диспансер Радіаційного захисту населення», розташованого за адресою: вул. Новгородська, 85, в м. Харків.
Відповідно до графіка та поданого рапорту заступника начальника Київського ВП ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_25 , у період часу з 09.00 07.07.2020 до 09.00 08.07.2020 до несення служби з табельною вогнепальною зброєю були залучені старший ДОП СППП Київського ВП капітан поліції ОСОБА_26 та оперуповноважений ВКП Київського ВП лейтенант поліції ОСОБА_1 .
Відповідно до записів книги розстановки нарядів Київського ВП (інв. № 1386, розпочата 30.05.2020), вказані поліцейські отримали табельну вогнепальну зброю та пройшли цільовий інструктаж, про що поставили свої підписи у відповідних журналах.
У вказаний період часу капітан поліції ОСОБА_26 та лейтенант поліції ОСОБА_1 заступили на службу по охороні публічної безпеки і порядку на території КПП ХОР «Обласний спеціалізований диспансер Радіаційного захисту населення», розташованого за адресою: вул. Новгородська, 85, м. Харків.
Натомість, службовим розслідуванням встановлено, що 08.07.2020 у нічний час лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував за адресою: АДРЕСА_7 , де працівниками ТУ ДБР спільно із співробітниками управління СБУ в Харківській області на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 10.06.2020 о 04.40 було розпочато проведення обшуку.
У наданих поясненнях позивач підтвердив факт проведення 08.07.2020 обшуків працівниками ТУ ДБР та співробітниками Управління СБУ в Харківській області за місцями свого мешкання та вручення йому повідомлення про підозру.
Відсутність за місцем несення служби на території КНП ХОР «Обласний спеціалізований диспансер Радіаційного захисту населення», розташованого за адресою: вул. Новгородська, 85, м. Харків, підтвердив капітан поліції ОСОБА_26 , який разом з ОСОБА_1 заступив на службу по охороні публічної безпеки і порядку на території КПП ХОР «Обласний спеціалізований диспансер Радіаційного захисту населення», розташованого за адресою: вул. Новгородська, 85, м. Харків, зазначив, що після перевірки несення служби відповідальним від Шевченківського ВП близько 22:00 та проставляння відмітки у відповідному журналі про відсутність зауважень, до закінчення чергування о 09.00 08.07.2020 ОСОБА_1 він більше не бачив.
Тобто ОСОБА_1 безпідставно залишив визначене місце несення служби та перебував за адресою: АДРЕСА_7 , з табельною вогнепальною зброєю, не повідомивши про це керівництво.
Твердження позивача, що жодним належним доказом не підтверджено факт прогулу суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються зібраними під час службового розслідування доказами. 
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України “Про Національну поліцію”, “;Про запобігання корупції” та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Отже, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.
У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вчинення поліцейським прогулу є серйозним дисциплінарним проступком, враховуючи те, що він заступив на службу по охороні публічної безпеки і порядку, а також отримав табельну вогнепальну зброю. 
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту).
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту).
Так, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно з ч. 1, ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
Відповідно до ст. 17 Дисциплінарного статуту, відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у разі вчинення ним корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, здійснюється відповідно до Закону України "Про запобігання корупції". Поліцейський, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання службових обов`язків (посади) в порядку, визначеному законом. На період відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у поліцейського вилучається службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак, табельна вогнепальна зброя та спеціальні засоби.
Відповідно до ч. 1, ч. 11 ст. 18 Дисциплінарного статуту,  під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Згідно зі ст. 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. 
У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.
За статтею 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Пунктом 1, 2 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 07.11.2018 за № 893 (далі – Порядок №893) передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. 
Відповідно до п. п. 1 - 3 розділу 5 Порядку № 893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту.
На підставі пункту першого Розділу VІ Порядку № 893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення службового розслідування щодо позивача стали обставини, викладені в доповідній записці заступника начальника УКЗ ГУНП в Харківській області № 4515/119-12/02-2020 від 08.07.2020 стосовно проведення обшуків у службових приміщеннях Київського ВП, а також за місцем мешкання деяких поліцейських Київського ВП ГУНП в Харківській області, зокрема, позивача, в рамках кримінального провадження від 08.04.2019 № 42019220750000075, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: вимагання і отримання від громадян неправомірної вигоди в грошовому вигляді за непритягнення до кримінальної відповідальності цих осіб або їх родичів, співмешканців.
У зв`язку з чим, відповідачем прийнято Наказ ГУНП в Харківській області від 08.07.2020 за № 1344 “Про призначення та проведення службового розслідування”.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що його під підпис не було ознайомлено з наказом ГУНП в Харківській області від 08.07.2020 № 1344 “Про призначення проведення службового розслідування” колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ані Дисциплінарним статутом,ані Порядком № 893, не встановлено обов`язку відповідача ознайомлювати позивача під особистий підпис з наказом про призначення службового розслідування.
Разом з тим, доводи позивача про те, що наказ ГУНП в Харківській області від 08.07.2020 № 1344 “Про призначення проведення службового розслідування” не може містити в собі таку зміну в службовій діяльності позивача, як його відсторонення від виконання службових обов`язків, колегія суддів відхиляє, оскільки  вказаний наказ ГУНП в Харківській області від 08.07.2020 № 1344 не є предметом позову у цій справі.
Також, оскільки під час розгляду справи встановлено, що позивач скористався правом та 15.07.2020 надав письмові пояснення (т. 2 а.с. 100), колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про позбавлення його права на надання пояснень у рамках проведеного службового розслідування.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що службове розслідування відповідачем було проведено в короткий термін та без з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, виходячи з наступного.
Так, службове розслідування проводилося на підставі доповідної записки заступника начальника УКЗ ГУНП в Харківській області № 4515/119-12/02-2020 від 08.07.2020, а адміністративне стягнення у вигляді звільнення накладено на позивача Наказом № 225 о/с від 28.07.2020 на підставі висновку за результатами службового розслідування, затвердженого 20.07.2020, тобто, в межах одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку.
Колегія суддів зазначає, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Водночас, суспільством висуваються підвищені вимоги до поліцейського через те, що він є носієм влади.
Отже, поліцейський в будь-який час та за будь-яких обставин зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики та чинного законодавства, бути взірцем для громадян, та не допускати зі свого боку дій, які підривають авторитет та довіру громадян до поліції.
Обов`язок поліцейського полягає у тому, щоб неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, поважати і не порушувати прав і свобод людини та дотримуватися службової дисципліни.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Колегія суддів зазначає, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.12.2020 у справі №802/2046/18-а та у постанові Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 814/2622/13-а.
Дії позивача, встановлені службовим розслідуванням, є такими, що підривають авторитет і довіру до поліції як органу державної виконавчої влади, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, що є неприпустимими.
При цьому, колегія суддів зазначає, що наявність у позивача попередньої бездоганної поведінки як лейтенанта поліції, зокрема, високі показники виконання ним своїх повноважень, та відсутність непогашених дисциплінарних стягнень не виключає можливість застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого наказу про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.
Матеріалами службового розслідування, наявними в матеріалах справи, підтверджено факт порушення позивачем службової дисципліни.
Сам по собі висновок службового розслідування - це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.
Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в цьому випадку — щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.
З наведеного випливає, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.
Наказ ГУНП в Харківській області від 21.07.2020 за № 499 “Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ГУНП в Харківській області”, в оскаржуваній частині, прийнятий за висновками службового розслідування, матеріали якого є такими, що беззаперечно свідчать про наявність у позивача вини у вчиненні проступку, за яке він притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
А тому, відповідачем обґрунтовано та правомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Щодо посилання позивача на те, що його було звільнено під час перебування на лікарняному, що підтверджується листками тимчасової непрацездатності, відповідно до яких позивач з 10.07.2020 року по 01.08.2020 року перебував на лікарняному, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до розділу IV Типових правил внутрішнього службового розпорядку, затвердженого Наказом Національного агентства України з питань державної служби 03.03.2016 за № 50 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.03.2016 за № 457/28587, державний службовець повідомляє про свою відсутність на роботі свого безпосереднього керівника у письмовій формі, засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншим доступним способом, які поширюються на позивача у спірних правовідносинах, оскільки за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, однак загальне трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному визначеному законі.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 року №21-8а15.
Водночас, перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці, відповідно до приписів ч. 3 ст. 21 Дисциплінарного статуту, не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
З наявного в матеріалах справи листка працездатності серії АДР №443561 вбачається, що позивач з 10.07.2020 року до 01.08.2020 року перебував на лікарняному. До служби позивач повен був приступити 02.08.2020 року.
Відповідно до Наказу Головного Управління Національної поліції в Харківській області №225 о/с від 28.07.2020 року, лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено 31.07.2020 року. Проте представником відповідача до матеріалів справи було долучено копію витягу з наказу Головного Управління Національної поліції в Харківській області №16 о/с від 19.01.2021 року про зміни дати звільнення ОСОБА_1 , відповідно до якого датою звільнення слід вважати 02.08.2020 року, тобто коли позивач повинен був приступити до служби.
Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє вказані доводи апеляційної скарги.
Також, колегія суддів зазначає, що у процедурі дисциплінарного провадження відносно поліцейських законодавець наділив свободою адміністративного розсуду одразу двох учасників, а саме: дисциплінарну комісію та керівника, дискреція кожного з яких є вільною, самостійною і незалежною один від одного (тобто межі дискреції цих суб`єктів дисциплінарного провадження не перетинаються, а вчинені адміністративні волевиявлення не мають безумовно імперативного характеру).
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дисциплінарна комісія у даному конкретному випадку обставини діяння поліцейського з`ясувала повно, оцінила вірно, вчинене поліцейським діяння кваліфікувала правильно, норму закону визначила неналежну, зміст норми права витлумачила відповідно до її дійсної суті, а, відтак, забезпечила дотримання процедури притягнення особи до відповідальності.
Дисциплінарною комісією взяті до уваги усі суттєві поза розумним сумнівом аспекти, які здатні вплинути на міру відповідальності особи, а саме: негативний досвід громадянина України від неприбуття поліцейського за викликом та втрата довіри до належності функціонування поліції у цілому. Наслідки цього проступку є явними та очевидними і не підлягають окремому викладенню у тексті Висновку.
Порушень, недоліків або дефектів у реалізації цим суб`єктом владних повноважень управлінських функцій контролю за дисципліною у сфері поліцейської діяльності судовим розглядом не встановлено.
Перевіряючи наведені учасниками справи аргументи змістом належних норм права та приєднаними до справи доказами, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно встановлено, що у ході розгляду справи відповідачем подані докази відповідності закону оскарженого рішення (діяння), а обсяг використаних доказів та обрані мотиви дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскарженого рішення.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Колегія суддів зазначає, що позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час її апеляційного перегляду, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Натомість, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність звільнення позивача з посади.
В силу ч. 2    ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржувані накази відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (№ 65518/01; пункт 89), “Проніна проти України” (№ 63566/00; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
З огляду на встановлені обставини, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем було доведено правомірність прийняття ГУНП в Харківській області наказів від 21.07.2020 за № 499 та від 28.07.2020 за № 225 о/с, в оскаржуваній частині, відповідні позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування оскаржуваних наказів, підстави для їх задоволення також відсутні.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24 січня 2020 року у справі № 807/231/17, від 28 листопада 2019 року у справі №120/860/19а, від 04 грудня 2019 у справі № 824/355/17-а.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року по справі №520/11300/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    А.М. Григоров   	
Повний текст постанови складено  17.06.2021 року