ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року	Львів	Справа № 500/3739/20 пров. № А/857/7459/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:                                             Кухтея Р.В.
суддів:                                                                      Шевчук С.М., Обрізка І.М.
з участю секретаря судового засідання:            Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року (ухвалене головуючою-суддею Чепенюк О.В., час ухвалення судового рішення 10 год 14 хв у м. Тернополі, дата складення повного тексту судового рішення 03 березня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в   Тернопільській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі – ГУНП, відповідач) №2927 від 21.10.2020 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції, визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП №250 о/с від 21.10.2020 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію»№580-VIII від 02.07.2015 (далі – Закон №580-VIII), поновити його на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Тернопільського районного відділення поліції Тернопільського відділу поліції ГУНП з 22.10.2020 та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду   від 26.02.2021 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити його адміністративний позов у повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відеозапис з нагрудних камер поліцейських ВО00023 та ВО00074 не містить доказів порушення ним Правил дорожнього руху України (далі – ПДР). Також, судом першої інстанції було проігноровано, що працівниками патрульної поліції не були дотримані вимоги п.5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 (далі - Інструкція), а саме: включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та час. Крім того, в рішеннях та постановах Тернопільського міськрайонного суду про порушення ним ч.1 ст.122 КУпАП, ч.1 ст.126 КУпАП, ч.1 ст.130 та ст.44-3 КУпАП підтверджено те, що в його діях не має складу адміністративного правопорушення, а відповідно, і дисциплінарних проступків, за які його притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Щодо посилань суду першої інстанції на практику Верховного Суду, то її не варто брати до уваги, оскільки у тих справах було встановлено факт керування позивачами транспортними засобами, а в його випадку такого факту не встановлено.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника Бондарчука Т.Д, які підтримали апеляційну скаргу, представника відповідача Тодоренко М.В., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.03.2017 працював в органах Національної поліції, а з 03.12.2019 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Тернопільського районного відділення поліцій Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області.
21.10.2020 до ГУНП з чергової частини   надійшла інформація про порушення службової та транспортної дисципліни з боку позивача. Наказом ГУНП №2917 від 21.10.2020 було призначено службове розслідування по даному факту.
У ході службового розслідування встановлено, що 21.10.2020 о 00 год 10 хв екіпажем «ЮПІТЕР-0201» УПП в Тернопільській області ДПП НП було зупинено автомобіль марки «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача, за порушення ПДР, а саме: невиконання п.1.1. розділу 34 (перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки). У подальшому було встановлено, що ОСОБА_1 транспортним засобом керував без посвідчення водія відповідної категорії.   
У ході спілкування з позивачем, працівниками УПП в Тернопільській області ДПП НП було звернуто увагу на різкий запах алкоголю з ротової порожнини водія та сильне почервоніння обличчя, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти освідчення за допомогою технічного пристрою «Алкотест-6810» або у медичному закладі. Від проходження освідчення за допомогою технічного пристрою «Алкотест-6810» на місці зупинки та у медичному закладі позивач відмовився. З цього приводу у висновку зазначено, що ОСОБА_1 не виконав законні вимоги поліцейських під час виконання ними службових обов`язків.
З урахуванням вказаних обставин інспектором УПП в Тернопільській області ДПП НП лейтенантом поліції Гречкою А.Б. стосовно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 було складено адміністративні протоколи серії ДПР 18 № 017377 за ч.1 ст.130 КУпАП, серії ГП № 139217 за ст.44-3 КУпАП та винесено постанову серії ДП 18 № 736999 за ч.1 ст.126 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
У висновку службового розслідування вказано, що таким встановлено факти грубого порушення службової та транспортної дисципліни з боку позивача, що виразилось у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, без посвідчення водія відповідної категорії, невиконанні законних вимог поліцейських під час виконання ними службових обов`язків, зокрема, відмові від проходження медичного освідчення на предмет встановлення ступеня алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги п.п.1.1 розділу 34 ПДР, ст.44-3 КУпАП.
Судом встановлено, що у ході службового розслідування ОСОБА_1 було запропоновано дати письмові пояснення з приводу допущених ним порушень службової та транспортної дисципліни, на що останній відмовився з посиланням на ст.63 Конституції України.
За скоєння дисциплінарного проступку, грубе порушення службової та транспортної дисципліни, вимог керівництва МВС України, Національної поліції України, ГУНП щодо суворого дотримання законності та службової дисципліни, вимог ст.12, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.1 Дисциплінарного статуту, що виразилось у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, без посвідчення водія відповідної категорії, невиконанні законних вимог поліцейських під час виконання ними службових обов`язків, зокрема, відмові від проходження медичного освідчення на предмет встановлення ступені алкогольного сп`яніння, порушенні вимог п.1.1 розділ 34 ПДР, ст.44-3 КУпАП, висновком службового розслідування було запропоновано оперуповноваженого СКП Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби у Національній поліції України. 21.10.2020 начальником ГУНП було затверджено висновок службового розслідування та в той же день прийнято накази.
Відповідно до п.1 наказу ГУНП №2927 від 21.10.2020 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Тернопільського РВП та покарання винних» за скоєння дисциплінарного проступку, грубе порушення службової та транспортної дисципліни, вимог керівництва МВС України, Національної поліції України, ГУНП в Тернопільській області щодо суворого дотримання законності та службової дисципліни, вимог ст.12, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що виразилось у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, без посвідчення водія відповідної категорії, невиконанні законних вимог поліцейських під час виконання ними службових обов`язків - відмові від проходження медичного освідчення на предмет встановлення ступеня алкогольного сп`яніння, порушенні вимог п.1.1 розділу 34 ПДР, ст.44-3 КУпАП, вирішено оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Тернопільського районного відділення поліцій Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби у Національній поліції України.
Наказом ГУ НП№250 о/с від 21.10.2020 позивача звільнено зі служби в поліції на підставі п.6 ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 21.10.2020.
Зі змісту наказу №2927 від 21.10.2020 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Тернопільського РВП та покарання винних» вбачається, що в його основу покладені обставини, встановлені дисциплінарною комісією у висновку службового розслідування від 21.10.2020.   
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того,  що приймаючи рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, за результатами виконання якого ОСОБА_1 звільнено зі служби, відповідач діяв обґрунтовано, на підставі власних повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а відтак, підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваних наказів відсутні.
Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неповним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні обставинам справи, виходячи з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» №580-УІІІ від 02.07.2015 (далі – Закон №580-VIII), поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Статтею 18 Закону №580-VIII визначено основні обов`язки поліцейського. Зокрема, поліцейський зобов`язаний: - неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; - професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; - поважати і не порушувати прав і свобод людини; - надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; - зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; - інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно ст. 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону; підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України №2337-VIII від 15.03.2018(далі - Статут) визначено, що службова дисципліна – дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до статті 11 Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Відповідно ч.1 ст.12 Статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Статтею 13 Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.
Не дотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.
Статтями 14-19 Статуту унормовано порядок призначення та проведення службового розслідування, створення, повноваження дисциплінарних комісій, строки проведення службового розслідування, відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади), забезпечення поліцейському права на захист, порядок застосування дисциплінарних стягнень.
Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.
Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських. затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №1179 від 09.11.2016, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Відповідно до пункту 3 розділу IV Правил, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Вищевказані положення законодавства передбачають, що поліцейський при проходженні служби, у своїй повсякденній діяльності та поза межами служби, повинен дотримуватися та бути прикладом неухильного дотримання Конституції України, Законів України та інших нормативно-правових актів, які регламентують діяльність такого працівника, а також Присяги поліцейського.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок).
Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Судом першої інстанції встановлено, що звідеозаписів нагрудних камер поліцейських ВО00023 та ВО00074 видно, що 21.10.2020, починаючи з 00 год 09 хв патрульний екіпаж слідує за червоним автомобілем марки «TOYOTA», який допускає порушення ПДР, зокрема, водій включав поворот, але не повертав, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, тобто не виконав вимог п. 1.1 розділу 34 ПДР.
З відеозапису неможливо встановити номерний знак транспортного засобу, разом з тим з огляду на покази свідків поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та подальший відеозапис з нагрудних камер поліцейських ВО00023 та ВО00074 було достеменно встановлено, що порушення ПДР допускалися водієм транспортного засобу марки «TOYOTA COROLLA», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
З відеозаписів нагрудних камер патрульних поліцейських ВО00023 та ВО00074 вбачається, що позивач не контролював свою поведінку, почуття та емоції, не пред`являв своє водійське посвідчення, відмовився від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння, не дотримувався норм ділового мовлення та неодноразово допускав у розмовах з працівниками патрульної поліції ненормативну лексику, намагався втекти від поліцейських. Крім того, було встановлено, що під час розмови з патрульними поліцейськими у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, прослідковувалась сповільненість та нечіткість мови, була наявна нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації руху. Під час перебування у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився від діагностування свого стану за допомогою спеціального технічного засобу.
Колегія суддів вважає описані висновки відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, помилковими, зважаючи на таке.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.11.2020, яке набрало законної сили 01.12.2020, у справі № 607/18009/20 за позовом ОСОБА_1 до УПП в Тернопільській області ДПП НП було скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 736999 від 21.10.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП, ч.1 ст.126 КУпАП. Судове рішення обґрунтоване недоведеністю вини позивача у скоєнні адміністративних правопорушень через те, що з відеозапису нагрудних камер неможливо було ідентифікувати особу, яка керувала транспортним засобом, марку та номерних знак транспортного засобу.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.12.2020 провадження у справі №607/18149/20 стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП було закрито у зв`язку з наявністю обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Постанова мотивована тим, що доказами по справі не підтверджується факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки «ToyotaCorolla», державний номерний НОМЕР_2 21.10.2020 о 00 год.10 хв. у м. Тернополі по вул. 15 Квітня.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.02.2021 провадження у справі №607/18147/20 стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44-3 КУпАП було закрито у зв`язку з  відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення .
Згідно ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Колегія суддів не погоджується з мотивами, якими суд першої інстанції обґрунтував підстави для відмови в задоволенні позову, оскільки постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.12.2020 по справі №607/18149/20 провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення та скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 736999 від 21.10.2020 за ч. 1ст. 122 КУпАП, ч.1 ст.126 КУпАП  рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.11.2020 по справі № 607/18009/20, які набрали законної сили відповідно до матеріалів справи та не заперечується сторонами.
Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 73 КАС України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
А відповідно ст.76 КАС України вказує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.
З огляду на встановлені обставини, правове регулювання спірних відносин, підстави позову, колегія суддів дійшла висновку про його обґрунтованість.
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №821/1293/17, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
Додатково слід зазначити, що фіксування порушень відбувалося з перервами, а також не встановлено, що саме позивач керував вказаним вище транспортним засобом. Вказані відеозаписи були оглянуті судом апеляційної інстанції та надано їм відповідну оцінку.
З огляду на вищевказані положення КАС України, такі докази є неналежними, не достовірними та не достатніми для підтвердження описаних вище фактів порушення чинного законодавства з боку позивача. 
За змістом ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України, в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Відтак, підлягає задоволенню вимога про поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Тернопільського районного відділення поліції Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області з 22.10.2020
Відповідно до ч.2 ст.233 цього Кодексу, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016, визначено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (пункт 9 розділу І); при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно (пункт 15 розділу І); поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення (пункт 6 розділу ІІІ).
Як вбачається з довідки про розмір грошового забезпечення та середньоденного грошового забезпечення за період з 01.08.2020 по 30.09.2020 доходи ГУ НП №106/3/01-2021 від 20.01.2021, ОСОБА_1 в серпні 2020 року отримав 13  994,97 грн, а увересні 2020 року 13994,97 грн.
Отже, оскільки середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 423,77 грн, до нарахування, а зважаючи на 232 календарних дні вимушеного прогулу з 22.10.2020 (день наступний за днем звільнення позивача зі служби в поліції) по 10.06.2021 (день, ухвалення судом рішення про поновлення позивача на службі), сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 98314,64 грн. При цьому з вказаної суми відповідачем має бути відраховано податки та обов`язкові платежі.
За наведених обставин підлягає задоволенню вимога в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення позивача і до дня винесення судом рішення про поновлення позивача на службі в розмірі 98314,64 грн, з якої підлягають відрахуванню обов`язкові податки та збори.
Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.
Згідно ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин та беручи до уваги наведені вище положення норм матеріального права, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і дають підстави для висновку про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та невідповідністю його висновків обставинам справи, через що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.1 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення  Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року по справі №500/3739/20 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в   Тернопільській області №2927 від 21 жовтня 2020 року «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками  Тернопільського РВП та покарання винних».
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в   Тернопільській області №250 о/с від 21.10.2020 «По особовому складу».
Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Тернопільського районного відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з 22 жовтня 2020 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (46001, Валова вулиця, 11, місто Тернопіль, Тернопільська область, код ЄДРПОУ 40108720) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 98  314 (дев`яносто вісім тисяч триста чотирнадцять) гривень 64 копійок (з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. М. Шевчук 	
 	 	І. М. Обрізко  	
Повне судове рішення складено 11.06.2021.