ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року	Львів	Справа № 300/2202/20 пров. № А/857/811/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                       Святецького В.В., 
суддів                                                             Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,
                    з участю секретаря судового засідання      Хітрень О.Ю.,           

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі № 300/2202/20  (головуючий суддя Кафарський В.В., м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -      
В С Т А Н О В И В :
           01 вересня 2020 року фізична особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області за  №187548 від 23.04.2020 про застосування адміністративно-господарського штрафу.
          Рішенням від 08 грудня 2020 року  Івано-Франківський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив повністю. 
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають  важливе значення для справи. 
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказу – товарно-транспортній накладній № 011916 від 25.02.2020 року, на підставі якої була проведена документальна перевірка працівниками Укртрансбезпеки. У даній товарно-транспортній накладній у графі перевізник зазначено – ТОВ ,,ВГР Сервіс”. До позовної заяви він надав копію договору оренди транспортного засобу, згідно якого він передав сідельний тягач DAF XF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в оренду ТОВ ,,ВГР Сервіс”.
На його запит ТОВ ,,ВГР Сервіс” повідомило, що зазначений сідельний тягач використовується орендарем з січня 2020 року для здійснення вантажних перевезень  на замовлення ТОВ ,,Кар`єр Новосілка”.
Таким чином, на думку позивача, перевізником є саме ТОВ ,,ВГР Сервіс”, а не ФОП ОСОБА_1 , а тому оскаржена постанова відповідача є протиправною.
З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи позивача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.  
          Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.  
Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 25.02.2020 посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області, керуючись   Законом України ,,Про автомобільний транспорт”, на підставі направлення на рейдову перевірку від 21.02.2020 за №009471 (а.с. 68) на автодорозі Т-20-02, 19 км в Тернопільській області провели рейдову перевірку на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів, в тому числі документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу DAF XF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про реєстрацію тягача, та причепу INTER CARS, держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 70, 71).
За результатами перевірки 25.02.2020 посадові особи Укртрансбезпеки склали акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт №211696, в якому зафіксували виявлені порушення, а саме у водія були відсутні: - поліси страхування транспортних засобів; - протоколи перевірки технічного стану транспортних засобів; - посвідчення водія; - тахокарти в кількості передбаченій законодавством; - дозвіл на перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, оскільки транспортний засіб проходив документальний габаритно-ваговий контроль та було зафіксовано, що навантаження на загальну масу склало 48,680 т, що на 21,7 % перевищує нормативно допустиму (а.с. 64).
Позивачу направлено повідомлення від 20.03.2020 за №25947/27/24-20, в якому пропонувалось 23.04.2020 з 10 до 12 години прибути в Управління Укртрансбезпеки у Івано-Франківській області (м. Івано-Франківськ, вул. Тополина, 3) для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с. 65).
23.04.2020 за виявлене порушення, на підставі акта перевірки №211696 від 25.02.2020, абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України ,,Про автомобільний транспорт” в.о. заступника начальника Управління Укртрансбезпеки у Івано-Франківській області Крайник О.В. прийняла постанову за №187548 від 23.04.2020, згідно з якою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції - адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 000,00 грн. (а.с. 66).
Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №187548 від 23.04.2020 була направлена позивачу супровідним листом від 23.04.2020 за №33871/27/24-20.
Не погодившись із вказаною постановою №187548 від 23.04.2020, позивач звернувся з даним позовом до суду.
          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а відповідач довів правомірність своїх дій, і як наслідок, жодних підстав для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №187548 від 23.04.2020 немає, оскільки вона винесена відповідно до норм      чинного законодавства.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду,  відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними. 
Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 5 Закону України  від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ ,,Про автомобільний транспорт” (далі – Закон № 2344-ІІІ) визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Частиною чотирнадцятою   статті 6 Закону № 2344-ІІІ   передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
В розумінні   статті 1 Закон № 2344-ІІІ      автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.
Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого   постановою Кабінету міністрів України від 08.11.2006 № 1567   (далі - Порядок № 1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
За змістом пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Пунктом 13 Порядку № 1567 передбачено, що графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.
За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
В силу приписів пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзац 2).
Згідно пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
Пунктом 22 Порядку № 1567 передбачено, що у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.
Враховуючи приписи наведених нормативно-правових актів, колегія суддів зазначає, що 25.02.2020  під час перевірки автомобіля DAF XF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та складення акта посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області діяли в межах своїх повноважень, у відповідності до приписів законодавства та на виконання покладених на них посадових обов`язків.  
Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25 Порядку № 1567).
Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням(пункт 26 Порядку № 1567).
У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з   додатком 5 (пункт 27 Порядку № 1567).
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо дотримання відповідачем процедури накладення на позивача адміністративно-господарських санкцій, оскільки позивачу рекомендованим листом було направлене повідомлення про необхідність 23.04.2020 з 10 до 12 години прибути в Управління Укртрансбезпеки у Івано-Франківській області (м. Івано-Франківськ, вул. Тополина, 3) для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с. 65).
Що стосується суті порушення, то колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 48 Закону України ,,Про автомобільний транспорт” автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: - для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абзац 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку полісів страхування транспортних засобів; протоколів перевірки технічного стану транспортних засобів; посвідчення водія; тахокарт в кількості передбаченій законодавством; дозволу на перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, а також перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм на 21,7 %, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
За змістом пункту 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Підпунктом 3 пункту 2 Порядку №879 визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22,5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за №1306.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Прави дорожнього руху.
Відповідно до пункту 22.5 Прави дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцісю маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Як встановив суд першої інстанції з акта перевірки №211696 від 25.02.2020, водій не надав уповноваженим особам Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області дозволу на перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, оскільки транспортний засіб проходив документальний габаритно-ваговий контроль та було зафіксовано, що навантаження на загальну масу склало 48,680 т., що на 21,7 % перевищує нормативно допустиму.
За таких обставин колегія суддів визнає правомірним застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 грн, тобто в межах санкції, визначеної абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ.
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно товарно-транспортної накладної № 011916 від 25.02.2020 автоперевізником зазначене  ТОВ ,,ВГР Сервіс”. Тому, на думку позивача, адміністративно-господарські санкції могли бути застосовані саме до ТОВ ,,ВГР Сервіс”, а не до ФОП ОСОБА_1 ..
На підтвердження своїх доводів позивач надав копію договору оренди транспортного засобу від 02 січня 2020 року, згідно якого ФОП ОСОБА_1 передав ТОВ ,,ВГР Сервіс” в строкове платне користування транспортний засіб - сідельний тягач DAF XF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про реєстрацію тягача НОМЕР_3 .
Пунктом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 363 від 14.10.1997, визначено, що перевізник - фізична або юридична особа – суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами; 
товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що водій під час проведення перевірки 25.02.2020 надав посадовим особам Укртрансбезпеки товарно-транспортну накладну № 011916 від 25.02.2020, відповідно до якої замовник (платник): Скалат з/д; пункт навантаження: ТОВ ,,Кар`єр Новосілка”; пункт розвантаження: м. Скалат рампа; автопідприємство: ТОВ ,,ВГР Сервіс”. 
За таких обставин колегія суддів визнає, що суд першої інстанції аргументовано відхилив доводи позивача про те, що перевізником був не він – ФОП ОСОБА_1 , а ТОВ ,,ВГР Сервіс”, оскільки на час перевірки водій не надав посадовим особам Укртрансбезпеки необхідні документи для визначення особи перевізника, а тому перевізником був визначений позивач як власник транспортного засобу.
При цьому суд першої інстанції мотивовано зазначив, що сама наявність договору не свідчить про факт оренди транспортного засобу, оскільки згідно пункту 2.1 даного договору Орендодавець зобов`язаний протягом двох днів від дати підписання даного договору передати в орендне користування Орендарю визначений цим договором транспортний засіб. Передача транспортного засобу здійснюється на підставі акта приймання-передачі транспортних засобів. Позивач не надав суду акт приймання-передачі транспортного засобу.
Колегія суддів також зазначає, що в силу приписів ч. 2 ст. 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Оскільки власником сідельного тягача DAF XF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є фізична особа ОСОБА_1 , колегія  суддів вважає, що договір оренди (найму) цього транспортного засобу мав бути нотаріально посвідчений.
Крім того, перевезення вантажу 25.02.2020 здійснювалось сідельним тягачем DAF XF, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепом INTER CARS, держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який також належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 70-71).
Однак, договору оренди причепа ТОВ ,,ВГР Сервіс” позивач не надав, що також спростовує його доводи про те, що перевізником було ТОВ ,,ВГР Сервіс”.
Колегія суддів визнає необхідним акцентувати увагу на тому, що позивач в добровільному порядку, або в порядку регресу може відшкодувати за рахунок ТОВ ,,ВГР Сервіс” сплачені ним адміністративно-господарські санкції у випадку доведеності використання ТОВ ,,ВГР Сервіс” належного позивачу автотранспортного засобу для здійснення вантажних перевезень та у перевищенні товариством встановлених законодавством габаритно-вагових норм 25.02.2020 під час перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної № 011916 від 25.02.2020.
Заслуговує на увагу і той факт, що вказана товарно-транспортна накладна видана до дорожнього листа, однак, дорожнього листа позивач суду не надав.
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції  фактичним обставинам, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.     
Керуючись ч.3 ст. 243,  ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-     
ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року  у справі № 300/2202/20 – без змін. 
Постанова набирає законної сили   з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5   статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Повне судове рішення складено 15.04.2021.

    

У зв`язку з перебування судді Гудима Л.Я. у черговій відпустці з 01 квітня до 14 квітня 2021 року включно постанова в повному обсязі складена та підписана 15 квітня  2021 року.