ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" квітня 2021 р.           Справа№ 911/1605/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Дідиченко  М.А.
суддів:            Кропивної Л.В. 
          Руденко  М.А. 

при секретарі:          Пересенчук Я.Д.

за участю представників сторін:
від позивача: Калінін І.М.;
від відповідача : Єремов М.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу
у справі № 911/1605/20 (суддя Кошик А. Ю.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агропідприємство "Маяк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз"
про визнання договору недійсним та стягнення 1 650 000, 00 грн., -    

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агропідприємство "Маяк" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" про визнання договору недійсним та стягнення 1 650 000, 00 грн.
Рішенням Господарського суду Київської області від 01.12.2020 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Визнано недійсним Договір купівлі-продажу №НR.09.18-292П від 12.09.2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХСОЮЗ" та Товариством з обмеженою відповідальністю Агропідприемство "Маяк".
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХСОЮЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агропідприємство "Маяк" 1  650 000 грн. коштів, отриманих за недійсним договором, та 26 852 грн. витрат по сплаті судового збору.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2020 року у справі №911/1605/20 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Постановою Північного апеляційного господарського суду 07.04.2021 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" на рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2020 року задоволено, рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2020 року скасовано та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
На адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" надійшла заява про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, в якій заявник просить стягнути з позивача 47  700,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в Господарському суді Київської області та 39  100,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в Північному апеляційному господарському суді.
Згідно витягу з протоколу передачі судової справи між суддями справу №911/1605/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча суддя; судді - Кропивна Л.В., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу у справі №911/1605/20 призначено на 28.04.2021 року.
20.04.2021 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшла заява про зменшення витрат на оплату правової (правничої) допомоги.
У судовому засіданні 28.04.2021 представник відповідача заяву про стягнення витрат на оплату правової (правничої) допомоги підтримав, просив задовольнити.
Представник позивача проти заяви про стягнення витрат на оплату правової (правничої) допомоги заперечував.
Колегія суддів, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу у справі № 911/1605/20, дійшла до висновку про її задоволення з наступних підстав.
Згідно з п.3 ч.1, ч.ч.3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу  ).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі  статтею 123 зазначеного Кодексу  судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи, заява про стягнення витрат на правову допомогу як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції з відповідними доказами була подана відповідачем у строк, передбачений вимогами ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3  статті 126 цього Кодексу).
Водночас за змістом частини 4  статті 126 Господарського процесуального кодексу України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
В той же час, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4  статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
У частині 5 наведеної норми цього  Кодексу  визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4  статті 126 Господарського процесуального кодексу України  суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції, відповідачем було договір № 07/2 про надання правової (правничої) допомоги від 02.07.2020, укладений між відповідачем та адвокатом Єремовим Михайлом Сергійовичем, за умовами якого адвокат зобов`язувався надати правову допомогу відповідачу шляхом представництва інтересів клієнта у господарських судах всіх інстанцій у справі № 911/1605/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агропідприємство "Маяк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" про визнання договору недійсним та стягнення 1 650 000, 00 грн.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді першої інстанції відповідачем було надано акти наданих послуг № 1 від 14.07.2020, № 2 від 15.07.2020, № 3 від 07.08.2020, № 4 від 01.09.2020, № 5 від 08.09.2020, № 6 від 14.09.2020, які підтверджують надання послуг на суму 47  700,00 грн. та відповідні банківські виписки про оплату відповідачем вказаних коштів на рахунок адвоката. 
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді апеляційної інстанції відповідачем було надано акти наданих послуг № 7 від 12.03.2021, № 8 від 09.04.2021, які підтверджують надання послуг на суму 39  100,00 грн. та відповідні банківські виписки про оплату відповідачем вказаних коштів на рахунок адвоката. 
Заперечення позивача про те, що заявлена сума витрат на правничу допомогу не відповідає тій, яка була вказана відповідачем у попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат, наведених у апеляційній скарзі, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до вимог ст. 124 ГПК України попередній розрахунок суми судових витрат не обмежує сторону у доведені іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Твердження позивача, що в умовах договору сторони погодили тариф у сумі 1  800,00 грн. за 1 годину роботи адвоката, тоді як в наданих акті № 8 та рахунку-фактурі № 07/2 від 07.04.2021 вже зазначено тариф 2  000,00 грн./год, а тому таке нарахування є невірним, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.
В розділі 3 договору № 07/2 про надання правової (правничої) допомоги від 02.07.2020 між відповідачем та адвокатом було узгоджено умови нарахування адвокату гонорару за представництва інтересів відповідача та випадки, коли сума гонорару може бути збільшена.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Оскільки в акті наданих послуг № 8 від 09.04.2021 адвокат та клієнт визначили розмір тарифу 2  000,00 грн./год, а тому такий розмір гонорару адвоката є погоджений адвокатом та клієнтом, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для зміни чи зменшення такого розміру витрат на професійну правничу допомогу.
В той же час, позивачем не доведено неспівмірності розміру витрат відповідача на оплату послуг адвоката за розгляд справи як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції з огляду на заявлені позовні вимоги.
Посилання позивача на ч. 7 ст. 129 ГПК України колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до частини 7 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Тобто, застосування відповідних положень ч. 7 ст. 129 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи.
В даному контексті колегія суддів враховує умови ст. 124 ГПК України, якою передбачено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Оскільки відповідачем було документально доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акти приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, а позивачем не спростовано неспіврнозмірності розміру витрат відповідача на оплату послуг адвоката у заявленому розмірі, а тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Подібна правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17, від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, у постанові від 11.09.2020 у справі № 922/3724/19.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про реальність понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також обґрунтованість та співмірність розміру таких витрат, у зв`язку з чим заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" про розподіл судових витрат підлягає задоволенню повністю.
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехсоюз" про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агропідприємство "Маяк" (1700, Чернігівська обл., Носівський р-н, м. Носівка, вул. Вокзальна, 6а, код 41821786) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХСОЮЗ" (08623, Київська обл., Васильківський р-н, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 49, код 24918458) 47  700,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та 39  100,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
3. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені Господарським процесуальним кодексом України порядку і строки.

Повний текст додаткової постанови складено 11.05.2021

Головуючий суддя                                                            М.А. Дідиченко 

Судді                                                                                Л.В. Кропивна

                                                                                М.А. Руденко