Справа № 344/2900/21 
Провадження № 22-ц/4808/660/21 
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого                Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)
суддів:                Бойчука І.В., Девляшевського В.А.                
секретаря                Єлісевич О.М.
з участю                 відповідача ОСОБА_1 
представників:        ДП ВО «Карпати» Шкіри Н.І. та Сохана В.Є.;
                       Міністерства юстиції України Скорої Н.Д.;
                       Івано-Франківської обласної державнї адміністрації
                       Луцишин І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ДП ВО «Карпати» про забезпечення позову у цивільній у справі за позовом Державного підприємства Виробниче об`єднання "Карпати" до Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог  щодо предмета спору на стороні позивача: Івано-Франківська обласна державна адміністрація, Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради в особі Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківська філія Державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "ДІПРОМІСТО" ім.Ю.М.Білоконя про визнання незаконним та скасування Наказу Міністерства Юстиції України від 23.12.2020 року №4431/5 "Про задоволення скарги", стягнення судових витрат, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 15 березня 2021 року, постановлену у складі судді Пастернак І. А. у м.Івано-Франківськ,

ВСТАНОВИВ:
У лютому 2021 року Державне підприємство Виробниче об`єднання "Карпати" звернулось в суд з позовом до Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Івано-Франківська обласна державна адміністрація, Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради в особі Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківська філія Державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "ДІПРОМІСТО" ім.Ю.М.Білоконя про визнання незаконним та скасування Наказу Міністерства Юстиції України від 23.12.2020 року №4431/5 "Про задоволення скарги", стягнення судових витрат. 
Позовна заява мотивована тим, що за скаргою ОСОБА_1 від 08 травня 2020 року прийнято висновок колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 03 вересня 2020 року та видано наказ про скасування рішення від 14 червня 2017 року №35668128 від 15 червня 2017 року №35680330 від 17 жовтня 2017 року №37599361, 37600965, прийняті державним реєстратором виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Гардабура-Черпак Т.В., рішення від 14 вересня 2017 року №37079105, прийняте державним реєстратором Івано-Франківської філії Державного підприємства «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» імені Ю.М. Білоконя Івано-Франківської області Цалин Юлією Василівною; рішення від 03.04.2018 року № 40457640, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області Пиць Оленою Владиславівною. Представник позивача вважав, що ОСОБА_1 пропущено 60 денний строк подання скарги на дій чи бездіяльності реєстраторів речових прав на нерухоме майно. Крім того, Міністерстовом Юстиції перевищено граничний строк розгляду та вирішення відповідної скарги. Просив скасувати Наказ Міністерства Юстиції України від 23.12.2020 року №4431/5 "Про задоволення скарги" 
У березні 2021 року представник Державного підприємства Виробниче об`єднання "Карпати" Втерковський Д.Д. подав заяву про забезпечення позову, в якій вказує, що внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про скасування рішень державних реєстраторів спричинить до припинення обумовлених ними речових прав як Держави Україна, як власника, так і ДП «ВО «Карпати», як землекористувача, щодо земельної ділянки на якій фактично розташовано ДП «ВО «Карпати» та всі його виробничо-адміністративні потужності. Як наслідок, ДП «ВО «Карпати» за будь-якого результату вирішення даної справи, на час такого вирішення, може бути позбавлено будь-яких правових підстав користування будь-якою земельною ділянкою і, відповідно, виробничими потужностями, оскільки до оформлення права користування землею приступати до її фактичного використання - заборонено. Просив забезпечити позов шляхом заборони вчинення реєстраційних дій пов`язаних з виконанням Наказу Міністерства юстиції України від 23.12.2020 року N 4431/5 «Про задоволення скарги» щодо скасування: рішень від 14.06.2017 року № 35668128, від 15.06.2017 року № 35680330, від 17.10.2017 року №№ 37599361, 37600965, прийнятих державним реєстратором виконавчого комітету Івано- Франківської міської ради Гардабура-Черпак Тетяною Василівною; рішення від 14.09.2017 року № 37079105, прийнятого державним реєстратором Івано- Франківської філії Державного підприємства «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» імені Ю.М. Білоконя Івано-Франківської області Цалин Юлією Василівною; рішення від 03.04.2018 року № 40457640, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області Пиць Оленою Владиславівною
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15 березня 2021 року заяву ДП  ВО «Карпати» про забезпечення позову задоволено.
Заборонено вчинення реєстраційних дій пов`язаних з виконанням Наказу Міністерства юстиції України від 23.12.2020 року N 4431/5 «Про задоволення скарги» щодо скасування: рішень від 14.06.2017 року № 35668128, від 15.06.2017 року № 35680330, від 17.10.2017 року №№ 37599361, 37600965, прийнятих державним реєстратором виконавчого комітету Івано- Франківської міської ради Гардабура-Черпак Тетяною Василівною; рішення від 14.09.2017 року № 37079105, прийнятого державним реєстратором Івано- Франківської філії Державного підприємства «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» імені Ю.М. Білоконя Івано-Франківської області Цалин Юлією Василівною; рішення від 03.04.2018 року № 40457640, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області Пиць Оленою Владиславівною.
Копію ухвали направлено для виконання Міністерству юстиції України та Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради та сторонам для відома.
Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, з постановленням нової про відмову у забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що позиція позивача щодо невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судвого рішення є безпідставним, оскільки у випадку задоволення позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню. За таких обставин відсутня загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
09 квітня 2021 року провідний спеціаліст відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації Управління державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Скора Н. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримала доводи апеляційної скарги, просить ухвалу суду скасувати. Вказує, що позивачем не було доведено наявності реальної загрози невиконання, ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. 
12 квітня 2021 року представник Державного підприємства Виробниче об`єднання "Карпати" Баран Є.П. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечив. Зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову в цій справі відповідає вимогам ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою перебачено зупинення державної реєстрації прав. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційних скарг, просить їх задовольнити..
Представники Державного підприємства Виробничого об`єднання "Карпати" доводи апеляційної скарги заперечують, вважають рішенням суду законим та обгрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Постановляючи ухвалу про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами виник з приводу скасування Наказу №4431/5 від 23.12.2020 року, яким скасовано ряд рішень. Суд дійшов висновку, що даний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав для обґрунтованого припущення вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення поновлення порушених прав та інтересів позивача, а відтак заява підлягає до задоволення
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Судом встановлено, що у лютому 2021 року Державне підприємство Виробниче об`єднання "Карпати" звернулось в суд з позовом до Міністерства юстиції України, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Івано-Франківська обласна державна адміністрація, Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради в особі Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківська філія Державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "ДІПРОМІСТО" ім.Ю.М.Білоконя про визнання незаконним та скасування Наказу Міністерства Юстиції України від 23.12.2020 року №4431/5 "Про задоволення скарги", стягнення судових витрат посилаючись на те, що оспорюваним наказом порушується право позивача на користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування виробничих приміщень.
У березні 2021 року представник Державного підприємства Виробниче об`єднання "Карпати" Втерковський Д.Д. подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій пов`язаних з виконанням Наказу Міністерства юстиції України від 23.12.2020 року N 4431/5 «Про задоволення скарги» щодо скасування: рішень від 14.06.2017 року № 35668128, від 15.06.2017 року № 35680330, від 17.10.2017 року №№ 37599361, 37600965, прийнятих державним реєстратором виконавчого комітету Івано- Франківської міської ради Гардабура-Черпак Тетяною Василівною; рішення від 14.09.2017 року № 37079105, прийнятого державним реєстратором Івано- Франківської філії Державного підприємства «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» імені Ю.М. Білоконя Івано-Франківської області Цалин Юлією Василівною; рішення від 03.04.2018 року № 40457640, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області Пиць Оленою Владиславівною.
У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».
Так, Державне підприємство Виробниче об`єднання "Карпати" звернулось в суд з позовом про визнання незаконним та скасування Наказу Міністерства Юстиції України від 23.12.2020 року №4431/5 "Про задоволення скарги», яким скасовано рішення від 14.06.2017 року № 35668128, від 15.06.2017 року № 35680330, від 17.10.2017 року №№ 37599361, 37600965, прийнятих державним реєстратором виконавчого комітету Івано- Франківської міської ради Гардабура-Черпак Тетяною Василівною; рішення від 14.09.2017 року № 37079105, прийнятого державним реєстратором Івано- Франківської філії Державного підприємства «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» імені Ю.М. Білоконя Івано-Франківської області Цалин Юлією Василівною; рішення від 03.04.2018 року № 40457640, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області Пиць Оленою Владиславівною щодо реєстрації права постійного коримтування Державним підприємством Виробниче об`єднання "Карпати" земельною ділянкою, на якій знаходяться виробничі приміщення позивача. Тобто, без вжиття заходів забезпечення позову може бути порушено право користування позивачем земельними ділянками, які необхідні для забезпечення господарської діяльності державного підприємства. 
Таким чином, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову у виді заборонени вчинення реєстраційних дій пов`язаних з виконанням Наказу Міністерства юстиції України від 23.12.2020 року N 4431/5 «Про задоволення скарги» щодо скасування: рішень від 14.06.2017 року № 35668128, від 15.06.2017 року № 35680330, від 17.10.2017 року №№ 37599361, 37600965, прийнятих державним реєстратором виконавчого комітету Івано- Франківської міської ради Гардабура-Черпак Тетяною Василівною; рішення від 14.09.2017 року № 37079105, прийнятого державним реєстратором Івано- Франківської філії Державного підприємства «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» імені Ю.М. Білоконя Івано-Франківської області Цалин Юлією Василівною; рішення від 03.04.2018 року № 40457640, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області Пиць Оленою Владиславівною відповідають матеріалам справи та узгоджуються з вимогами, передбаченими ч. 2 ст. 149 ЦПК України.
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що немає підстав для забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, що підтверджується матеріалами справи та не порушують права чи законні інтереси ОСОБА_1 . 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 15 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.
Повний текст складено 23 квітня 2021 року.

Судді:                                                        В.Д.Фединяк                                                                                                І.В.Бойчук
                                                       В.А.Девляшевський