ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1310/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Кучми А.Ю., Лічевецького І.О.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукровий дім» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної фіскальної служби України   про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И Л А:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Цукровий дім» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області, Державної фіскальної служби України, в якому просило: скасувати рішення комісії ГУ ДФС в Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в такій реєстрації ПН/РК в ЄРПН: від 10.10.2018 №949162/37359830, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної № 12 від 04.12.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 10.10.2018 №949164/37359830, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної № 26 від 06.12.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних; від 11.10.2018 №951270/37359830, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної № 38 від 11.12.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: №12 від 04.12.2017; №26 від 06.12.2017; №38 від 11.12.2017 датою їх подання.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Цукровий дім» зареєстроване як юридична особа 12 жовтня 2010 року.
Видами діяльності позивача згідно КВЕД є: 31.01 - виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі, 46.36 - оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами, 46.38 - оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками, 82.92 - пакування, 46.73 - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним  обладнанням, 47.29 - роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах.
18 листопада 2014 року між ПП "Альборз" (продавець) та ТОВ «Цукровий дім» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 2014/31, за яким продавець зобов`язався передати у власність, а покупець  зобов`язався прийняти та оплатити на умовах та в порядку, що визначається цим договором товар  продукти харчування  в асортименті, в кількості та за цінами, згідно з накладними, що засвідчують приймання-передачу товару від продавця до покупця і є невід`ємними частинами цього договору. Покупець зобов`язаний здійснити 100% попередню оплату згідно рахунку-фактури шляхом перерахування суми на поточний рахунок продавця.  Даний договір діє до  17 листопада 2015 року, а в частині проведення розрахунків,  до їх  повного погашення.
01 вересня 2016 року між ТОВ "Роял-Фуд" (покупець) та ТОВ «Цукровий дім» (постачальник) укладено договір поставки № 119, згідно умов якого постачальник зобов`язується  передати у власність покупцеві (поставити) товари згідно з заявками покупця в асортименті та по цінах вказаних в  додатку № 1 та/або  специфікації  до дійсного  договору. Покупець зобов`язується  прийняти товар та сплатити його вартість на умовах, визначених цим договором.  Ціна на товар встановлюється в національній валюті України з урахуванням ПДВ (20%) і визначається у додатку № 1 та/або специфікації, що є невід`ємною частиною дійсного договору. Постачальник зобов`язаний  повідомляти  покупця по зміну ціни на товар не менше ніж за 10 календарних днів до введення  таких цін. Покупець здійснює оплату  за товар  шляхом перерахування  грошових коштів на поточний рахунок  постачальника протягом 14 банківських днів з дня поставки  партії товару на підставі рахунку-фактури. Який передається покупцю в момент поставки. Товар передається постачальником  покупцеві  на умовах  Інкотермс 2000DDP, м. Боярка, вулиця 40-річчя Жовтня, 36, к. 6, протягом  2 робочих днів з дати подачі  заявки на умовах  цього договору.
24 травня 2017 року між ТОВ «Цукровий дім» (покупець) та ТОВ "ДАСКОМ ТРЕЙД" укладено договір поставки № 2405/002. Згідно умов якого постачальник зобов`язується  передати у власність покупцеві, а покупець  зобов`язується прийняти та оплатити товар, відповідно до умов даного договору. Кошти за поставлений товар  перераховуються  на поточний рахунок  постачальника, зазначений у рахунку-фактурі.  Розрахунки  згідно даного  договору  здійснюються  у безготівковій формі не пізніше 7 дня, що  наступає за днем  відвантаження товару зі складу постачальника.
01 січня 2017 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «Цукровий дім» (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна № 2/2017.  Предметом якого є офісно-торгові приміщення, з усіма необхідними  технічними  приладами.
04 грудня 2017 року ТОВ «Цукровий дім» було підготовлено і подано для реєстрації через Автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронних документів" ДФС України податкову накладну № 12.
28 грудня 2017 року позивач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, реєстраційний номер 9280510407, відповідно до якої податкову накладну від 04 грудня 2017 року № 12 прийнято, але її реєстрацію зупинено. Підставою для зупинення реєстрації податкової накладної відповідачем вказано таке: "Відповідно до пункту  201.16  статті 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК в ЄРПН зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення  реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених  наказом МФУ від 13.006.2017 № 567. За результатами  опрацювання  СМКОР виявлено невідповідність обсягів  постачання обсягам придбання  по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 0806.%REFINE%. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів".
06  грудня 2017 року ТОВ «Цукровий дім» було підготовлено і подано для реєстрації через Автоматизовану систему "Єдине вікно подання електронних документів" ДФС України податкову накладну № 26.
28 грудня 2017 року позивач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, реєстраційний номер 9280654925, відповідно до якої податкову накладну від 06 грудня 2017 року № 26 прийнято, але її реєстрацію зупинено. Підставою для зупинення реєстрації податкової накладної відповідачем вказано таке: "Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК в ЄРПН зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.006.2017 № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів  постачання обсягам придбання  по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 0806.%REFINE%. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів" .
11  грудня 2017 року ТОВ «Цукровий дім» було підготовлено і подано для реєстрації через Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України податкову накладну № 38.
28 грудня 2017 року позивач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, реєстраційний номер 9280686465, відповідно до якої податкову накладну від 11 грудня 2017 року № 38 прийнято, але її реєстрацію зупинено. Підставою для зупинення реєстрації податкової накладної відповідачем вказано таке: "Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК в ЄРПН зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.006.2017 № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання  по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 0806.%REFINE%. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів".
Позивачем надіслано пояснення та копії документів на підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК. Зокрема: Статут ТОВ "Цукровий  Дім", договір оренди нерухомого  майна № 2/2017 від 01.01.2017,  договір купівлі-продажу № 2014/31 від 18.11.2014, договір поставки № 119 від 01.09.2016, видаткову накладну № РН-0002057 від 04.12.2017, видаткову накладну № РН-0002091 від 11.12.2017, видаткову накладну № РН-0002075 від 06.12.2017.
За результатом розгляду наданих позивачем пояснень та документів Комісією ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення від 10  жовтня 2018 року  № 949162/37359830, № 949164/37359830 та від 11 жовтня 2018 року  № 951270/37359830 про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
В якості підстави прийняття таких рішень зазначено про ненадання платником податку копій документів, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування,  навантаження,  розвантаження продукції, складські документи  (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі  товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, а також розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків, документи щодо підтвердження  відповідності продукції (декларації  про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності) наявність яких передбачена договором.
Вважаючи оскаржувані рішення відповідача протиправним та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Товариством надані необхідні документи, що пропонувались для надання податковим органом, натомість рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області  не містять чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації вищевказаної податкової накладної.
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2  ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Спеціальним законом з питань оподаткування є  Податковий кодекс України від     02.12.2010 р. №2755-VI, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з підпунктами "а", "б" пункту        185.1        статті        185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
У свою чергу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, згідно положень пункту  187.1 статті        187 Податкового кодексу України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.
Відповідно до пункту  188.1 статті 188 Податкового кодексу України  база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Пунктом  201.10 статті 201 Податкового кодексу України  передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Відповідно до пункту  74.3 статті 74 Податкового кодексу України  зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.
За визначенням пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246  (далі по тексту - Порядок №1246), податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог        Податкового кодексу України  в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1        статті 192 та пунктом 201.10 статті 201        Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 2001.3 і 2001.9 статті 2001 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015        р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог  Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг»  та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Аналогічні норми містяться у пункті  201.16 статті 201        Податкового кодексу України, згідно яким реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117  (далі по тексту - Порядок №117), податкова накладна/ розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.
Відповідно до змісту пункту 10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.
Пунктом 13 Порядку №117 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної/розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація податкових накладних ТОВ «Цукровий дім» зупинена, оскільки вони відповідають вимогам «пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку».
Водночас, ДФС України запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів «достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» та не конкретизовано, які саме документи мають бути надані.
Відповідно до п.п. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податків», комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:
платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);
дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;
платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);
платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;
платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту      16.1.3 пункту 16.1 статті 16  та абзацу першого пункту  49.2  і пункту  49.18 статті 49 Податкового кодексу України;
платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту  16.1.3 пункту 16.1 статті 16  та пункту  46.2 статті 46 Податкового кодексу України;
наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.
Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.
Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв.
Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.
Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації.
У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.
У той же час, відповідно до пункту 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:
договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рішення Комісії контролюючого органу повинно містити, як чітку підставу для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, так і чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.
Втім, відповідачами не надано пояснень з приводу обставин, на підставі яких дійшли висновку про відповідність спірної податкової накладної критеріям ризиковості платника податку і не доведено правомірність зупинення її реєстрації, до того ж, рішення про зупинення реєстрації податкової накладної не містять вичерпного переліку документів, які необхідно подати платнику податків.
Разом з тим, комісією ГУ ДФС у м. Києві, незважаючи на надання позивачем документи, відмовлено у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначена Порядком №117 (додаток 2 до Порядку).
Форма такого рішення передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано, повинні бути підкресленими, тобто конкретно вказані.
Проте, в порушення наведених вимог законодавства, рішення Комісії регіонального рівня Головного управління Державної податкової служби у м. Києві містить лише загальні твердження про ненадання документів, без конкретизації (підкреслення) конкретного переліку, які, на думку Комісії, не надані.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що позивачем надані необхідні документи, що пропонувались для надання податковим органом, натомість, рішення Комісії ДФС України не містять чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішень про відмову в реєстрації податкової накладної.
Аналогічні висновки викладені, зокрема в постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року справа № 822/1817/18, від 25 червня 2019 року у справі №1940/1950/18, від 21.05.2019 року у справі № 0940/1240/18, від 02.07.2019 року у справі № 140/2160/18.
Реалізація контролюючими органами своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень ч.2  ст. 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.
У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.
Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Так, у відповідності до абз.3 п.10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим законодавством критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Так, відповідно до ч.1  ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Так, адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії і у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, відповідно.
З системного аналізу положень  Кодексу адміністративного судочинства України  вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.
Окрім того, варто звернути увагу на приписи пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України 29.12.2010 р. № 1246  (Порядок № 1246), якими передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених п.12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.
У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.
У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.
Отже, нормами  Податкового кодексу України  та Порядку № 1246 чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та зазначення дати її реєстрації.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати подані ТОВ «Цукровий дім» податкові накладні, адже це є належний спосіб захисту порушеного права позивача.
Аналогічні висновки викладені, зокрема в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року справа № 822/1817/18.
Інші доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів першої інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.
При цьому колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позиції суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст..ст.  241,  242,  308,  311,  316,  321,  322,  325,  329 КАС України, колегія суддів, -  

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          А.Ю. Кучма

                                                                                                    І.О. Лічевецький