Справа № 461/1988/20                                Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 22-ц/811/2570/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 
Категорія: 82

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
за участі секретаря: Сеньків Х.І.,
з участю представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 липня 2020 року у справі за позовом адвоката Буковинського Тараса Йосиповича в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року адвокат Буковинський Т. Й. звернувся до суду в інтересах  ОСОБА_1 з вказаним позовом до акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 24 вересня 2018 року ОСОБА_1 уклала з акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») кредитний договір №В06.13063.004369272, строком на 24 місяці. 
Згідно умов договору ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 99 840 грн. зі сплатою 15,5 % річних від залишкової суми кредиту. Зазначав, що обслуговування кредитної заборгованості не являється банківською послугою в розумінні Закону України "Про банки та банківську діяльність", за яку відповідач може отримувати будь-яку плату чи винагороду. Законодавством передбачено, що банк (відповідач) може лише встановлювати разову комісію за відкриття поточного рахунку, що необхідна для отримання коштів чи обслуговування кредитом. За користування кредитом, позивач може отримувати на постійній основі лише проценти. 
Також вказував, що плата за обслуговування кредиту є значно більшою, аніж проценти за користування кредитом. Відтак, положення у кредитних договорах, що встановлюють плату за обслуговування кредитної заборгованості позивач вважає недійсними, оскільки такі є несправедливими. 
Окрім того, у п.3.3.1. кредитного договору №В06.13063.004369272, відповідач незаконно встановив відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором у вигляді пені, що є прямим порушенням ч.2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування». Позивач зазначає, що є підстави для визнання недійсними пункти кредитних договорів, які стосуються плати за обслуговування кредиту, оскільки такі є несправедливими. 
Стверджував, що відповідач не надав повну та об`єктивну інформацію щодо загальної вартості кредитів та вказав в кредитних договорах занижені значення показників суттєвих умов договорів, чим фактично ввів позивача в оману щодо реальної відсоткової та кінцевої загальної суми кредиту або здійснює нарахування процентних платежів з порушенням умов кредитного договору. Позивач посилається на те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими, їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Просив суд, з врахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог від 09 квітня 2020 року:
- визнати недійсними пункти 1.1., 1.10., 6.1. кредитного договору №В06.13063.004369272 від 24 вересня 2018 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості по кредитному договору на загальну суму 91 042,08 грн.;
- визнати недійсною комісію в розмірі 10,00 грн, що встановлена АТ «Ідея Банк» за переказ готівкових коштів на транзитний рахунок через касу Банку для погашення кредитної заборгованості;
- визнати недійсним положення пункту п.3.3.1. кредитного договору №В06.13063.004369272 від 24 вересня 2018 року щодо встановлення відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором у вигляді пені, за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості), в розмірі: 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за цим договором;
- зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості по Кредитному договору №В06.13063.004369272 від 24 вересня 2018 року та зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 плату за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення кредиту (основного боргу) по Кредитному договору №В06.13063.004369272 від 24 вересня 2018 року.
Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача понесені у справі судові витрати.
Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 липня 2020 року позов адвоката Буковинського Тараса Йосиповича в інтересах ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано недійсними пункти 1.1., 1.10., 6.1. кредитного договору №В06.13063.004369272 від 24.09.2018 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості по кредитному договору.
Зобов`язано Акціонерне товариство «Ідея Банк», здійснити перерахунок заборгованості, по кредитному договору №В06.13063.004369272 від 24.09.2018 року та зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 плату за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення кредиту (основного боргу) по кредитному договору №В06.13063.004369272 від 24.09.2018 року.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень 40 копійок.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2500 гривень 00 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Рішення суду оскаржило АТ «Ідея Банк».
В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права. 
Зазначає, що не заперечує право споживача на звернення за інформацією в рамках Закону України «Про споживче кредитування» та умов кредитного договору, але плата за обслуговування кредитної заборгованості передбачена в п. 1.10 має інший правовий характер та не пов`язана зі зверненням споживача. 
Стверджує, що це супутня послуга, яка надається банком для обслуговування кредитної заборгованості в цілому. 
Зазначає, що позивачем не надано доказів того, що він звертався в банк 1 раз в місяць протягом дії договору щодо надання інформації і отримував відмову. Посилається також на те, що чинним законодавством України надано право відповідачу отримувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості, а тому відсутні підстави для визнання п. 1.1, 1.10, 6.1 кредитного договору недійсним. 
Звертає увагу на те, що законність умови кредитного договору, що передбачає нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості, підтверджується пунктом 1.10 кредитного договору, яким визначено за що саме справляється така плата. 
Просить скасувати рішення суду в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог повністю. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення , виходячи з наступного.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Судом та матеріалами справи встановлено, що 24.09.2018 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №В06.13063.004369272.
Згідно п.1.1. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 99 840 грн. 00 коп., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору.
Згідно п. 1.2. кредитного договору, банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 24 місяці. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника.
Згідно з пунктом 1.4 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує змінювану процентну ставку в розмірі 15,5 % від залишкової суми кредиту.
Згідно п. 1.10 кредитного договору, за обслуговування кредиту, що включає в себе:
надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення CMC-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;
надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;
опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором ( надалі - «графік щомісячних платежів»).
Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 24 щомісячних внесках включно до 24 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюються на транзитний рахунок   № НОМЕР_1 в банку, МФО 336310 з якого проводиться погашення заборгованості за договором у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно з пунктом 3.3.1 цього договору; 4) для погашення іншої заборгованості (в тому числі дострокове погашення заборгованості за кредитом).
Згідно з пунктом 5.1. кредитного договору позичальник заявляє та гарантує, що уся інформація, відомості та документи (у тому числі ті, що містяться в даній угоді та кредитній справі клієнта у банку), які повідомлені та надані ним банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності; кредит одержується ним на поточні потреби та не пов`язаний із підприємницькою діяльністю; банк перед укладенням кредитного договору повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомився з тарифами банку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу даної угоди вручено йому банком при підписанні даної угоди; умови даної угоди та договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам, а також надає свою згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про нього, а також третім особам, у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань.
Пунктом 5.2 кредитного договору передбачено, що цей договір є укладеним з дня його підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
У пункті 5.7 кредитного договору зазначено, що згідно з Законом України «Про споживче кредитування» реальна річна ставка складає 204,91294862 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) на момент укладення договору складає 209249,63 грн. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення позичальником грошових зобов`язань, відповідно до пункту 2.1 цього договору та за дії процентної ставки, вказаної в пункті 1.4 договору.
Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) міститься в Паспорті споживчого кредиту, який особисто підписано позичальником 24.09.2018 року.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту;4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.
У договорі про споживчий кредит можуть бути також зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.
Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору.
Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.
Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення плати за обслуговування кредиту правильно виходив з того, що АТ «Ідея Банк» позичальнику було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно, а відтак, нарахування банком плати за цю послугу є безпідставною.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, провадження № 61-22778св19.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк»- залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 липня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 05 квітня 2021 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.