ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20625/20                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Клочкова Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                                               - Єгорової Н.М.,
суддів                                                            - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТ-УКРАЇНА» до Державної податкової служби України та Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА :

ТОВ «ВІТ-УКРАЇНА» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до  ДПС України та Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДПС у місті Києві про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН від 23 липня 2020 року №№ 1760856/41657363, 1760858/41657363, 1760870/41657363, 1760871/41657363, 1760880/41657363, 1760875/41657363, 1760881/41657363, 1760869/41657363 1760866/41657363, 1760863/41657363, 1760857/41657363, 1760876/41657363, 1760878/41657363, 1760860/41657363, 1760862/41657363, 1760867/41657363, 1760872/41657363, 1760879/41657363, 1760865/41657363, 1760877/41657363, 1760874/41657363, 1760864/41657363, 1760873/41657363, 1760868/41657363, 1760882/41657363, 1760859/41657363, 1760883/41657363.
- зобов`язати ДПС України зареєструвати податкові накладні від 02 червня 2020 року № 1; від 01 червня 2020 року № 2; від 02 червня 2020 року № 3, 4; від 03 червня 2020 року № 5, 6; від 05 червня 2020 року № 7; від 06 червня 2020 року № 8, 9; від 09 червня 2020 року № 10, 11, 12, 13, 14; від 10 червня 2020 року № 16; від 11 червня 2020 року № 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25; від 13 червня 2020 року № 27, 30; від 15 червня 2020 року № 28, датою (операційним днем), коли вони були надіслані ТОВ «ВІТ-УКРАЇНА» до ДПС України.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції  неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права і здійснив порушення процесуальних норм. При цьому апелянт посилається на Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та судову практику в подібних, на думку апелянта, справах.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ВІТ-УКРАЇНА» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому, вказує на те, що наведене судом першої інстанції обґрунтування є вичерпним, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не свідчать про його помилковість. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного. 
Вирішуючи вказаний спір суд першої інстанції встановив, що ТОВ «ВІТ-УКРАЇНА» зареєстровано як юридична особа з 11 жовтня 2017 року (реєстраційний запис № 10681020000047545). Видами економічної діяльності товариства зазначено: КВЕД 19.20 - Виробництво продуктів нафтоперероблення (основний); КВЕД 46.19 - Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; КВЕД 46.69 - Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; КВЕД 46.73 - Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; КВЕД 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; КВЕД 46.76 - Оптова торгівля іншими проміжними продуктами; КВЕД 52.29 - Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; КВЕД 42.11 - Будівництво доріг і автострад; КВЕД 71.20 - Технічні випробування та дослідження.
З метою реалізації статутних завдань, позивачем укладено ряд договорів щодо оренди необхідних матеріальних, трудових та майнових ресурсів.
Для організації і провадження господарської діяльності позивач використовує офісне приміщення загальною площею 10.00 м. кв., розташоване за адресою: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 41, право користування яким визначене договором суборенди нежилого приміщення від 22 листопада 2019 року № 17, укладеного з ТОВ «Інформаційно-юридичний центр «ЮВІТО», термін дії договору - 1 рік з подальшою пролонгацією згідно з чинним законодавством України за умови виконання орендарем всіх обов`язків за договором оренди.
Також у користуванні ТОВ «ВІТ-УКРАЇНА» перебуває асфальтований майданчик для розміщення виробничої бази площею 600,0 кв.м., що знаходиться за адресою: 08132 м.  Вишневе, вул. Промислова, 6 та використовується позивачем відповідно до договору оренди нерухомого майна від 11 червня 2018року № 62-15 з ДП «Київське обласне дорожнє підприємство» ВАТ ДАК «АДУ». Строк оренди за даним договором становить - 2 роки 11 місяців з подальшою пролонгацією згідно з чинним законодавством України.
Позивачем було укладено ряд договорів з постачальниками терміном дії протягом одного календарного року (з правом пролонгації) на поставки товарів, що використовуються у господарській діяльності товариства, а саме: договір № 2606-1х-2018 поставки товару укладений з ТОВ «ПРОЛОГ ТД»; договір поставки від 08 травня 2018 року № 74 укладений з ТОВ «АСТОР»; договір від 26 лютого 2020 року № 08-20 укладений з ТОВ «Бітекс»; договір поставки від 26 травня 2020 року  № 26-05-20 укладений з ТОВ «ГАЛАХАД»; договір поставки від 03 квітня 2020 року № 03-04 укладений з ТОВ «ТРАССІР УА».
Також, з матеріалів справи вбачається, що у ТОВ «ВІТ-УКРАЇНА» укладені договори з покупцями на поставку виготовленої товариством продукції: від 02 грудня 2019 року договір № 24П-19 укладений з ТОВ «ЛІДЕР БУД»; від 14 лютого 2020 року договір № ЗП-20 укладений з ТОВ «Бітекс»; договір № 4П-20 від 28 лютого 2020 укладений з ТОВ «Рівнеекспресбуд»; від 07 березня 2020 року  договір № 5П-20 укладений з ТОВ «Київдорпостачсервіс»; договір від 07 березня 2020 року № 6П-20 укладений з ПП «ТАТОЯН»; договір від 13 березня 2020 року № 9П-20 укладений з ТОВ «Дорбуд Сервіс Груп»; договір від 03 квітня 2020 року № 1 ЗП-20 укладений з ТОВ «ДП Магістраль»; договір від 27 квітня 2020 року № 15П-20 укладений з ТОВ «Спец Комплект Постач»; договір від 04 травня 2020 року № 17П-20 укладений з ТОВ «БК Будмонтажпроект»; договір від 09 червня 2020 року № 24П-20 укладений з ТОВ «БІТ ЕНЕРГО ТРЕЙД»; договір від 10 червня 2020 року № 26П-20 укладений з ТОВ «Меридіан»; договір від 10 червня 2020 року № 28П-20 укладений з ТОВ «УКРІНТЕХ»; договір від 10 червня 2020 року № 30П-20 укладений з ТОВ «Будівельна Група ЖИТЛОБУД»; договір від 27 квітня 2020 року № 163 укладений з КП «Голосїївське ШЕУ» м. Києва; договір від 07 квітня 2020 року № 05-ПГ-20 укладений з ТОВ «Рівнеекспресбуд»; договір від 07 травня 2020 року № 07-ПГ-20 укладений з ТОВ «Спец Комплект Постач»; договір від 07 травня 2020 року № 07-ПГ-20 укладений з ТОВ «Будівельна Група ЖИТЛОБУД».
В подальшому, на виконання вимог чинного податкового законодавства ТОВ «ВІТ-УКРАЇНА» було сформовано та подано до податкового органу податкову накладні   від 02 червня 2020 року № 1; від 01 червня 2020 року № 2; від 02 червня 2020 року № 3, 4; від 03 червня 2020 року № 5, 6; від 05 червня 2020 року № 7; від 06 червня 2020 року № 8, 9; від 09 червня 2020 року № 10, 11, 12, 13, 14; від 10 червня 2020 року № 16; від 11 червня 2020 року № 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25; від 13 червня 2020 року № 27, 30; від 15 червня 2020 року № 28
Проте, в період з 20 червня 2020 року по 30 червня 2020 року відповідачем було зупинено реєстрацію податкових накладних. Причиною зупинення для всіх податкових накладних вказано «Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.»
На виконання вимог податкового органу та вимог чинного законодавства позивачем щодо всіх податкових накладних надано повідомлення про подання пояснень та копій документів стосовно податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено та надано копії первинних документів зі сканкопіями доданих документів.
Однак, комісією регіонального рівня прийнято рішення щодо всіх податкових накладних від 23 липня 2020 року про відмову в реєстрації податкових накладних. Причиною відмови в рішенні було зазначено: «Ненадання платником податку копій документів. Первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних».
Вважаючи зазначені рішення про відмову у реєстрації податкових накладних протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не доведено правомірність оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України. 
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
За приписами п. 201.7 ст. 201 цього ж Кодексу податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Положенням п. 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї статті та/або п. 192.1 ст. 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п. 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно з п. 12 зазначеного Порядку після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених п. 192.1 ст. 192 та п. 201.10 ст. 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до п. 201.1 ст. 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до п. 2001.3 і 2001.9 ст. 2001 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до п. 201.16. ст. 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до п. 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Аналогічні норми містяться у п. 201.16 ст. 201 ПК України, згідно з яким реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Порядок розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 1165 та Порядок розгляду скарги, відповідно).
Відповідно до п.п. 10, 11 Порядку № 1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Згідно п. 25 Порядку № 1165 комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Відповідно до п. 6 Порядку № 1165 комісія регіонального рівня постійно проводить моніторинг щодо відповідності/невідповідності платників податку критеріям ризиковості платника податку.
Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття.
Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.
Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.
За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття.
Додатком 4 до Порядку № 1165, затверджено форму рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, на момент подачі на реєстрацію податкових накладних, ТОВ «ВІТ-УКРАЇНА» було відсутнє в реєстрі підприємств, що відносяться до ризикових платників податку на додану вартість.
Зі змісту Квитанцій вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про те, що подані на реєстрацію позивачем податкові накладні відповідають п. 8 Критерію ризиковості платника податку.
Зазначений пункт визначає такі критерії ризиковості платника податку - у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.
Разом з тим, у спірному рішенні та під час судового розгляду справи відповідачі не обґрунтували підстави та причини віднесення поданого розрахунку коригування до категорії ризиковості здійснення операцій.
Наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520 затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 520).
Пунктами 2 - 7 Порядку № 520 передбачено, що прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).
Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.
У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;  розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Письмові пояснення та копії документів, зазначених у п. 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.
Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).
Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Згідно п.п. 9 - 11 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.
Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку.
Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі в разі:
- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;
- та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;
- та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Разом з тим, у п. 6 Порядку № 1165 вказано, що інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.
З урахуванням положень наведених норм вбачається, що комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі за результатами розгляду інформації та копій документів платника податку.
Тобто, контролюючий орган має запропонувати платнику податків надати документи та пояснення на спростування наявних у органу ДПС сумнівів, пов`язаних з легальністю діяльності юридичної особи, вказавши які саме аспекти належить висвітлити платнику податків у своїх поясненнях.
Також аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення комісії контролюючого органу повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.
Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, у Квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної відсутній конкретний перелік копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, що призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд.
Натомість факт зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ні факту здійснення платником податків господарських операцій, ні факту наявності дати виникнення саме першої події (придбання товарів/послуг або отримання коштів), що підтверджується тільки первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.
З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «ВІТ-УКРАЇНА» подавались до контролюючого органу пояснення з відповідними первинним документами щодо наявності підстав реєстрації податкових накладних, що підтверджено повідомленням щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрації якої зупинена.
Однак, незважаючи на зазначене повідомлення та додані до нього документи про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація яких зупинена Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних було прийнято оскаржувані рішення.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що можливість виконання платником податків обов`язку надати документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного переліку цих документів.
Навіть за умови нормативного визначення переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, конкретний перелік таких документів є безпосередньо залежним від змісту операції, суб`єктного складу її учасників, їх податкової поведінки тощо.
Тобто, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної не означає, що платник податку повинен подати абсолютно всі, зазначені у ньому документи. Зміст цього переліку свідчить на користь того, що враховується специфіка певних господарських операцій. Даний перелік є загальним і повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобов`язань.
Правова позиція щодо критерію необґрунтованості та неконкретності вимоги контролюючого органу про надання документів у спорах про відмову в реєстрації податкових накладних неодноразово висловлювалась Верховним Судом у посадових від 18 грудня 2019 року № 560/435/19, від 23 серпня 2019 року № 540/2602/18, від 18 грудня 2019 року № 560/435/19. 
Зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що вони містить лише загальні твердження: «ненадання платником податку копій документів: «первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентиризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових та галузевої специфіки, накладних» проте не вказано, які саме документи складені з порушенням законодавства, які вимоги законодавства порушено при складанні документів та яких документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскаржувані рішення відповідача про відмову в реєстрації податкових накладних є актами індивідуальної дії. Водночас, головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, настанов для їх розв`язання що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.
Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» від 01 липня 2003 року вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
З матеріалів справи вбачається, позивачем подано до контролюючого органу пояснення та документи для підтвердження реальності вчинення господарських операцій, однак оскаржувані рішення не містять мотивів відхилення наданих позивачем пояснень і документів та у них не наведено обґрунтувань причин відмови в реєстрації податкових накладних, складених позивачем.
Зазначене свідчить про те, що такі рішення про відмову в реєстрації податкових накладних є формальними та об`єктивно не містять чіткого визначення підстав та мотивів для їх прийняття, а тому не можуть бути визнані законними та обґрунтованими.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  оскаржувані позивачем рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Враховуючи визначені ст. 5 КАС України способи захисту прав позивачів та вимоги ч.  3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до п. 19 Порядку № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:
- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;
- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);
- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Пунктом 20 Порядку № 1246 встановлено, що у разі надходження до ДПС України рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.
З урахуванням викладеного судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов`язання ДПС України зареєструвати податкові накладні від 02 червня 2020 року № 1; від 01 червня 2020 року № 2; від 02 червня 2020 року № 3, 4; від 03 червня 2020 року № 5, 6; від 05 червня 2020 року № 7; від 06 червня 2020 року № 8, 9; від 09 червня 2020 року № 10, 11, 12, 13, 14; від 10 червня 2020 року № 16; від 11 червня 2020 року № 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25; від 13 червня 2020 року № 27, 30; від 15 червня 2020 року № 28, датою (операційним днем), коли вони були надіслані ТОВ «ВІТ-УКРАЇНА» до ДПС України.
Враховуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242 - 244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                         Н.М. Єгорова 

Судді                                                                                               Є.О. Сорочко

                                                                                                        І.В. Федотов