Ухвала
 
26 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 335/7156/20
провадження № 61-7962ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 03 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Муніципальна телевізійна мережа», Комунального підприємства «Запоріжринок» про захист честі, гідності та ділової репутації,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Муніципальна телевізійна мережа», КП «Запоріжринок» про захист честі, гідності та ділової репутації з підстав розповсюдження недостовірної інформації, в якому просив суд:
- визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканності ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену «Телеканалом Z» (КП «Муніципальна телевізійна мережа»), директором Центрального ринку КП «Запоріжринок» ОСОБА_2 (КП «Запоріжринок») ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті Муніципального телеканалу міста Запоріжжя «Завжди новини» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 і за допомогою транслювання відео-сюжету на телеканалі «Телеканал Z»: «Щоправда, так було не завжди, два МАФи та бетонні блоки, що відгороджують так звану «територію стихійників», з`явились тут нещодавно. Під час карантину кіоски встановив скандально відомий бізнесмен» та « ОСОБА_3 , відомий рейдер, це в його стилі. Це він організував стихійну торгівлю»;
- зобов`язати «Телеканал Z» (КП «Муніципальна телевізійна мережа»), директора Центрального ринку КП «Запоріжринок» ОСОБА_2 (КП «Запоріжринок») спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, шляхом видалення статті та відео з сайту Муніципального телеканалу міста Запоріжжя «Завжди новини» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та шляхом створення відео-сюжету для «Телеканал Z» за участю директора Центрального ринку КП «Запоріжринок»                ОСОБА_2 , в термін до п`яти днів, після набрання чинності судовим рішенням у даній справі, наступного тексту спростування: «03 липня 2020 року під час готування та надання інтерв`ю Телеканалу Z щодо перевірки легальності МАФів біля центрального ринку мною, директором Центрального ринку КП «Запоріжринок» ОСОБА_2 , озвучувались недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 , а саме, що він є відомим рейдером, незаконно розмістив МАФи, організував стихійну торгівлю, яка призводить до ускладнення дорожнього руху вулицею Жуковського та призводить до частих дорожньо-транспортних пригод».
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що у спірній статті вказано, що скандально відомим бізнесменом встановлено два МАФи та бетонні блоки, що відгороджують так звану, «територію стихійників». Крім того, до вказаної статті додано відео-сюжет «Телеканалу Z» (КП «Муніципальна телевізійна мережа»), в якому директором Центрального ринку КП «Запоріжринок» ОСОБА_4 прямо вказується, що саме ОСОБА_5 незаконно розміщено МАФи, організовано стихійну торгівлю, яка призводить до ускладнення дорожнього руху вулицею Жуковського та призводить до частих дорожньо-транспортних пригод.
Таким чином, «недостовірна інформація» щодо нього була поширена відповідачами: під час зйомки відеоматеріалу для Телеканалу Z на території Центрального ринку КП «Запоріжринок», що знаходиться у Олександрівському районі; шляхом опублікування ІНФОРМАЦІЯ_1 недостовірної інформації на сайті Муніципального телеканалу міста Запоріжжя «Завжди новини» у статті під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Зазначив, що твердження відповідачів щодо організації ним стихійної торгівлі на проїзній частині вулиці Жуковського, яка призводить до ускладнення дорожнього руху та до частих дорожньо-транспортних пригод, взагалі є голослівним та безпідставним, оскільки він жодним чином ніколи не вчиняв дії з організацій стихійної торгівлі чи захаращення проїзної частини вулиці.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 03 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення місцевого суду мотивовано тим, що висловлювання, здійснені                      ОСОБА_2 стосовно позивача, є оціночним судженням та відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» така інформація не підлягає спростуванню, а тому відсутні правові підстави для застосування положень статті 277 ЦК України. Відтак, позов ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 03 листопада              2020 року у цій справі залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що сам позивач не спростував того, що така його характеристика у коментарях ОСОБА_2 не є оціночним судженням, адже мав в такому разі, вказуючи, що це фактичні дані, надати докази про те, що ці фактичні дані не відповідають дійсності, в порядку змагальності у судовому процесі, а лише обмежився посиланням на частину третю статті 277 ЦК України, згідно з якою обов`язок довести ці обставини покладаються на поширювача інформації.
11 травня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 03 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2021 року у вказаній вище справі, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Предметом спору у цій справі є визнання недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканності ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену «Телеканалом Z» (КП «Муніципальна телевізійна мережа»), директором Центрального ринку КП «Запоріжринок»               ОСОБА_2 (КП «Запоріжринок») ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті Муніципального телеканалу міста Запоріжжя «Завжди новини» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 і за допомогою транслювання     відео-сюжету на телеканалі «Телеканал Z»: «Щоправда, так було не завжди, два МАФи та бетонні блоки, що відгороджують так звану «територію стихійників», з`явились тут нещодавно. Під час карантину кіоски встановив скандально відомий бізнесмен» та « ОСОБА_3 , відомий рейдер, це в його стилі. Це він організував стихійну торгівлю»; зобов`язання «Телеканал Z» (КП «Муніципальна телевізійна мережа»), директора Центрального ринку КП «Запоріжринок» ОСОБА_2 (КП «Запоріжринок») спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, шляхом видалення статті та відео з сайту Муніципального телеканалу міста Запоріжжя «Завжди новини» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та шляхом створення відео-сюжету для «Телеканал Z» за участю директора Центрального ринку КП «Запоріжринок»             ОСОБА_2 , в термін до п`яти днів, після набрання чинності судовим рішенням у даній справі, наступного тексту спростування: «03 липня 2020 року під час готування та надання інтерв`ю Телеканалу Z щодо перевірки легальності МАФів біля центрального ринку мною, директором Центрального ринку КП «Запоріжринок» ОСОБА_2 , озвучувались недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 , а саме, що він є відомим рейдером, незаконно розмістив МАФи, організував стихійну торгівлю, яка призводить до ускладнення дорожнього руху вулицею Жуковського та призводить до частих дорожньо-транспортних пригод».
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному перегляду, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року). 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя                   від 03 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Муніципальна телевізійна мережа», Комунального підприємства «Запоріжринок» про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                         І. В. Литвиненко  
 
                                                                В. С. Висоцька
 
                                                                                                    А. І. Грушицький